Downloaded from YTS.MX
Én etter én kalte de oss ned i kjelleren.
Paul spurte meg: "Vet du at vi er et brorskap? Et hemmelig selskap?"
Official YIFY movies site: YTS.MX
Han sier: "Ville du drepe for oss om vi ba deg om det?"
"Ja", sa jeg.
Om du hører på eden, handler den om ære, integritet og lojalitet.
Men dessverre er ingenting av det sant.
Jeg har aldri sett Sammy the Bull slik verden kjenner ham.
Han var bare faren min.
Hvorfor skulle jeg snakke om jobben min med et barn?
Jobben min er å drepe.
Skulle jeg komme hjem og si: "Vet dere hvem jeg drepte i dag?"
-Brekke en arm her, et bein der. -Du var hardbarka.
Slik rasjonaliserer de mye veldig dårlig oppførsel.
Det er en del av jobben deres.
Å bruke frykt og trusler for å stjele penger.
Alle som valgte det livet, visste hva de gikk inn i.
Noen kvinner valgte å se vekk.
For mange mennesker er det å ha penger og få alt du vil,
verdt å lukke øynene for.
Det fantes regler.
Ikke drep noen uten tillatelse, og ikke tyst. Det var viktig.
Prat, prat, prat.
Jeg levde et dobbeltliv. Jeg var familiemann og gangster.
Du må gå 100 % inn i det.
Vi rystet mafiaen. Vi rystet delstaten New York.
Vi rystet hele verden.
16. DESEMBER 1985
Rundt 17.30 i ettermiddag, akkurat her,
46th Street, øst for Third Avenue, ble to personer skutt flere ganger.
Det eneste vi er sikre på, er at det var tre menn i trenchcoat.
En foreløpig identifikasjon antyder at det er Paul Castellano og Tom Bilotti.
Castellano var inntil nylig sjefen
for en av de største kriminelle familiene i USA.
Nå er han død.
Det sies at profesjonelle leiemordere ikke blir tatt.
Det stemmer ikke.
Jeg rullet ned vinduet og så på Tommy.
Han lå på gata i en diger blodpøl.
Jeg så ikke Paul.
Jeg fortalte ham at Tommy var død, og så stakk vi derfra.
Det er dette mafiaen gjør. Det er dette vi gjør.
Dette er livet vårt. Dette er mafiaens sanne side.
Dette er ikke en som snakker om mafiaen.
-Jeg er en del av den. -Tenkte du: "Hva har det blitt av meg?
Hva er jeg, med alt dette blodet på hendene?"
En gangster.
TIDLIGERE GANGSTER
Jeg var faktisk en god leiemorder.
Jeg fikk jobben gjort. Jeg skjøt ham i hodet, to ganger.
Det er en del av dette livet.
SAMMYS DATTER
Jeg visste at pappa var gangster og involvert i drapet på Paul Castellano.
"Drap var eneste måte å ha kontroll over folk på.
Det ultimate våpenet. Ingen var immune.
SKUESPILLERSTEMME
Om du ikke fulgte reglene, ble du drept. Alle visste det,
men folk lot være å følge reglene, og folk ble drept."
New York på 70- og 80-tallet var som Ville Vesten.
Døde folk overalt. Det var vanvittig.
ADM. DIR.
Det var anarki i byen.
Mafiaen var inne i en veldig voldelig periode.
Det var en farlig tid i mafiaens verden.
SPALTIST
Sammy the Bull er en seriemorder. Han er en psykopat og en sosiopat
som har drept like mange som Jeffrey Dahmer og Ted Bundy til sammen.
Han er ikke en seriemorder. Han er ikke Jeffrey Dahmer. Han var en gangster.
Sammy the Bull var en gatepøbel fra Bensonhurst.
Som ung gutt ble han tiltrukket av organisert kriminalitet.
TIDL. ADVOKAT
-Italiensk nabolag? -Ja.
-Faren deres kom fra Italia, hva? -Ja.
-Utenfor Palermo. -Akkurat.
En tradisjonell far?
Tradisjonell, tradisjonelle verdier. En ordentlig fyr.
Hva ville faren din ha sagt om han visste
at du var en av sjefene i Gambino-familien?
Han ville nok blitt knust.
Slik det ville knust meg om sønnen eller nevøen min
gikk inn i mafiaen, for jeg kjenner den skjebnen.
TIDLIGERE GANGSTER
I nabolaget vårt var du brannmann, politi eller gangster.
Sånn var det bare.
Når vi gikk ned gata, var det akkurat som i filmen Mafiabrødre.
Det var fyrer i dress eller sportsjakke som sto og hang og spilte terning i gata.
Det var et veldig beskyttet nabolag,
og det hadde nok mye å gjøre med gangsterkulturen,
for de beskytter sine egne.
Alle visste hva folk drev med,
-men lukket øynene når det trengtes. -Ingen vet noe.
Vi legger hånden for øynene, stapper bomull i ørene og lukker munnen.
Så de vokste opp i et nabolag som nærmest var en skole...
TIDL. ETTERFORSKER NYPD
...for framtidige gangstere.
Faren min kunne blitt hva som helst, men han valgte gata.
For det var det han kjente, han vokste opp med det og beundret det.
JOHN GOTTIS SØNN
Du hadde ikke noe valg. Du måtte være tøff eller falle utenfor.
Å vokse opp på gata...
VENN AV SAMMY GRAVANO
De var gutter, de sloss.
Sånn var oppveksten vår.
SAMMYS SØNN
Gangsterlivet var forlokkende.
Hvem var du? Hvordan presenterte du deg?
-Som Sammy the Bull? -Nei.
Sammy the Bull var et kallenavn andre ga meg.
Det startet da jeg var liten. Noen unger stjal sykkelen min.
FRA MAFIAEN
Jeg begynte å slåss for å få den tilbake.
Rett over gata sto de lokale gangsterne og hang, og de skilte oss.
Og en av fyrene sa: "Hvorfor gråter du? Du vant jo."
"Se på ham, han er som en liten okse. Sammy the Bull".
Og det hang ved meg.
De ga deg et kallenavn i tidlig alder,
og siden følte du at du måtte leve opp til kallenavnet.
I stedet for å forstå at det bare var nonsens.
"Mennene på drosjeholdeplassen skilte seg ut fra andre i nabolaget.
De gikk i silkedress om morgenen.
De viste fram ruller med 20-dollarsedler store som softball-baller.
Og de hadde diamantringer på størrelse med valnøtter.
Synet av rikdommen og makten deres var berusende."
De rekrutterte unge menn.
TIDL. GANGSTER
De liker bilene, jentene, pengene.
Jeg vokste opp med å se folk rundt meg
gå rundt med 5000-6000 dollar på seg.
Det var greia den gangen.
Var de synlige i nabolaget?
Bensonhurst og Brooklyn var breddfull av mafia.
Alle klubber, alle barer, samme hvor du gikk.
Alle familiene hadde et samlingssted.
TIDL. GANGSTER
Genovese-familien, Colomboene, alle hadde det.
Så faren min begynte å ta meg med til disse samlingsstedene
for å introdusere meg.
"Dette er sønnen min, pass på ham" og alt det der. Jeg var rundt 13.
Tresoldatenes marsj,
marsjen av fremtidige gavones som vil bli til menn,
og som gjør hva som helst. Bryte seg inn i biler, naske ting.
Og de begynte som løpegutter.
"Hent en kopp kaffe til meg, gutt. Gå og kjøp avisen."
Og plutselig får du en femmer,
en Abraham Lincoln. "Vil du ha vekselen?"
"Nei, du gjorde en god jobb."
Men de begynte å smøre dem. Penger betyr alt.
Gjenger var viktig den gangen. Alle etnisiteter og nabolag hadde gjenger.
Sammy var med i gjengen The Rampers.
Jeg drev som lånehai, stjal biler, gjorde innbrudd.
Brakk en arm her, et bein der.
Han hadde alt som trengtes for å bli en gangster.
Kunne han valgt annerledes? Absolutt.
Men når du går inn, går du inn 100 %.
Og da jeg ble med i mafiaen, var det for pengenes skyld.
Det var av grådighet. Det var for kvinner og raske biler.
Det var for å tilhøre et samhold, være en del av et brorskap.
Han trodde på det av hele sitt hjerte.
Han var lojal mot Cosa Nostra, det var livet hans.
Og det var den han ble.
Han jobbet seg oppover.
Han ble et fullverdig medlem av Gambino-mafiafamilien.
1970.
Du var 24 eller 25 år?
Ja.
De ber deg drepe. Vurderte du å si nei?
Nei, på ingen måte.
Det var snakk om drap.
Jeg kom til å måtte drepe. I dette livet kommer man til et punkt
der man må drepe. Det er en del av dette livet.
"De levde livet uten sikkerhetsnett. De ville ha penger, de ville ha makt.
Og de var villig til å gjøre alt for å oppnå det.
De ble ikke født til suksess.
De var ikke de smarteste ungene i gata, ikke engang de tøffeste.
Faktisk så manglet de omtrent alle talenter
som kunne ha hjulpet dem å oppnå drømmene sine.
Men de hadde ett talent, talentet for vold."
TIDL. GANGSTER
Jeg er Anthony Ruggiano Jr, sønn av Anthony Ruggiano,
som ble med i den amerikanske mafiaen i 1953.
I mafiaen kaller de drap for "jobb". Pappa pleide å kalle det "en jobb".
Jeg visste at han hadde drept. "En jobb" var nøkkelordet.
"Jobb" betød drap.
Dette er faren min med en drink i hånda. Alltid med en drink i hånda.
Faren min kunne gjøre alt for deg
for så å slå deg i hodet med en øks. Så gikk han hjem og spiste middag.
-I 1970 er du 24 eller 25 år. -Ja.
-De ber deg drepe. Vurderer du å si nei? -Nei.
Jeg visste at jeg ville måtte gjøre det.
Joe Colucci var en venn av faren min. Han var også den første han drepte.
-Hva gjorde du? -Vi var ute og drakk sammen.
Og på vei hjem
satte jeg meg i baksetet og skjøt ham i bakhodet.
To ganger.
Det låt som en kanon.
Det føltes som om alt skjedde i sakte film.
Så skjøt jeg igjen.
Så ristet kroppen hans, og han ramlet litt sammen.
Som om det ikke fantes noe utenfor bilen.
Ingen mennesker, ingen gate, bare meg og ham.
Jeg kjørte til Far Rockaway, hvor vi kastet liket ut av bilen,
og jeg skjøt ham tre ganger til i ryggen.
Jeg husker det overrasket meg at jeg ikke følte på anger.
Det er grufullt og motbydelig, og det er vondt,
det er smerte, for jeg føler det.
Men disse mennene var gangstere, og de visste hva de gikk inn i.
HJERTER, BLOMSTER, KULER
Etter drapet gratulerte de meg med en vel utført jobb.
Og derfra endret livet mitt seg.
Jeg gikk på de samme klubbene, jeg stilte meg i kø, men plutselig
kom dørvakten eller eieren og sa: "Nei, nei, bare gå rett inn, Sammy."
Alt begynte å endre seg.
Jeg så at faren min hadde mye makt
på måten folk behandlet ham på. De tok ham i hånden, kysset ham.
Alle visste hvem Sammy var.
Man gikk rett forbi køen. Selv i Manhattan. Studio 54.
Det var diskoperioden. Diskokuler og alt det der.
Du går på klubb, du drikker, du tar kokain på toalettet,
og du føler deg som en konge.
Jeg pleide å gå på Copa. Akkurat som i filmen Mafiabrødre.
Jeg gikk inn i kjelleren og gjennom kjøkkenet.
MAFIABRØDRE
-Hva driver du med? -Hva?
-Hva jobber du med? -Konstruksjon.
Kamera gled over folkene i Bamboo Lounge.
Og så hadde du broren til Mo Black, Fat Andy.
Står til, kompis?
De sa alle navnene, også "Fat Andy".
Og alle vennene mine utbrøt: "Er det faren din?"
Den filmen var akkurat som livet mitt.
Å alltid være først, få alt servert på sølvfat, hele den livsstilen.
Mafiabrødre var sånn livet var,
særlig når det gjaldt effekten kokain hadde.
-Hvitt pulver. -Alle tok cola.
Og pengene strømmet inn, og du hang med de kule folka.
David Bowie.
Onkelen min fortalte grisevitser til David Bowie.
Han ler hysterisk. Jeg satt der til morgengry med dem.
Sånn var livet mitt. Og du tenker at det aldri vil ta slutt.
Mafiaen, som i begynnelsen ble kalt mafioso,
oppsto i Middelalderen som et hemmelig selskap på Sicilia.
Det skulle nedkjempe inntrengere utenfra.
Den sicilianske mafiaen mente
-at det var slik du levde CosaNostra. -CosaNostra er en greie vi har.
Jeg fikk det forklart som at i Italia
beskytter samfunnene sine egne. "Dette er vårt, vi beskytter det."
Når vi avlegger den eden, får vi klar beskjed om
at CosaNostra kommer før alt annet i livet.
De sier at om sønnen din ligger døende med kreft,
han har bare en time igjen å leve, men om vi tilkaller deg,
så kommer du umiddelbart.
Ikke rot deg borti andres koner. Ikke tyst. Den er viktig.
-Ikke samarbeid med staten. -Og ikke selg dop.
Det ga strenge straffer, så det var fare for at folk tystet.
PRODUSENT
Mange ser på det hele som noe militært, de anser seg som soldater.
Så de mener at når sjefen din ber deg drepe noen, så er det berettiget.
Slik rasjonaliserer de mye veldig dårlig oppførsel.
Man kaller ikke en soldat i krigen for drapsmann,
så de ser på seg selv som soldater i krigen,
for da er de ikke drapsmenn, de gjør bare jobben sin.
Faren min sa: "Da jeg avla ed til CosaNostra,
så ga jeg opp alt."
Det var 14 fyrer i seremonien.
Én etter én kalte de oss ned i kjelleren. Det var dunkelt og røykfylt der nede.
Da jeg kom ned dit, var Paul Castellano der.
Og Paul spurte meg: "Vet du at vi er et brorskap?
Et hemmelig selskap?"
"Ønsker du å være en del av dette?" "Ja", sa jeg.
Han sa: "Vil du drepe for oss om vi ber deg om det?"
"Ja", sa jeg.
Han sa: "Hvilken finger ville du trukket av med?"
Og jeg pekte på pekefingeren.
Det lå et bilde av en helgen på bordet.
De stakk meg i fingeren så det piplet fram blod.
De strøk blod på helgenen, ga meg den i hånden og tente på.
Og så sa han: "Om du sviker brorskapet,
måtte sjelen din brenne som denne helgenen."
Jeg trodde på det av hele mitt hjerte.
Og om du lytter til eden, så handler den om ære, det er respekt,
det er integritet, det er lojalitet. Det er et brorskap, et hemmelig selskap.
Og dette var ord jeg ønsket å høre, og som jeg var lojal mot.
Men dessverre er ingenting av det sant.
DRAP
Paul Castellano var inntil nylig
sjefen for den største forbryterfamilien i USA.
New York på 80- og 90-tallet var et veldig interessant sted.
For New York var full av storartede New York-karakterer den gangen.
Folk som var på forsiden av avisene hver eneste dag.
Jeg trodde ikke at en som Trump ville bli president av USA,
ei heller at John Gotti ville bli en så fremstående kjendis.
Men det ble de, fordi New York elsker karakter.
Faren min var en av 13 søsken fra Bronx.
De flyttet til østsiden, Brooklyn, hvor han slo røtter.
Fattig.
Faren min og søsknene hans hadde alltid måttet slåss for å oppnå noe.
De hadde ingenting, men han hadde store drømmer.
Han drømte om å bli noe mer.
Man enten elsket eller hatet John. Det var sånn han var.
Det mest interessante ved John Gotti
er at han er 100 % gangster.
Han slår meg som typen som aldri ønsket å bli noe annet.
Da han bestemte seg for å bli gangster, gjorde han det 100 %.
Det er som barn som drømmer om å bli president som voksen.
Det var fyrverkeri i Ozone Park i kveld, både i luften og på bakken.
I Ozone Park, som lå i Queens,
rett over grensen mellom Brooklyn og Queens, hvor John bodde, var han en helt.
På hustakene hadde de kasser med kinaputter
og ulike sprengstoffer.
Og de laget en forestilling som nesten var verdig Macy's.
Og alle tenkte: "For en fantastisk fyr."
Du har "Takk, John"-caps. Hvem er John?
-Gotti. Hvem ellers? -For hva?
For denne store festen.
Jaså? Vet du noe om John Gotti?
Nei. Og om jeg gjorde det, ville jeg ikke sagt noe.
Han skaffet seg et rykte som en slags glamorøs Robin Hood.
Men han bodde ikke i skogen. Han gikk i 1000 dollars-dresser
-og fikk fønet håret hver dag. -Og media matet beistet.
Han var en iskald morder.
Og han tiltrakk seg andre menn som var like blodtørstige.
Fyren fikk deg drept om du dukket opp for sent
til et møte på Bergin Hunt, Fish, and Shoot Human Beings Club.
Husker du første gang du traff Gotti?
Jeg var på en nattklubb som hadde gambling og sånt.
Han virket smart. Han virket på hugget. Han var den tøffe fyren i gata.
Ja, han imponerte meg.
Han kunne slå og bli slått.
VISEPOLITIMESTER NYPD
Han var ikke redd for politiet, ikke for noen.
Han var en vaskekte gangster.
Ingen andre karrierer var aktuelle for John.
TIDL. FBI-AGENT
Ei heller Sammy.
Begge to var veldig farlige menn. De var hardbarkede.
Sammy hadde et godt rykte, han var kjent for å være pålitelig og få ting gjort.
Han var en profesjonell drapsmann, og John Gotti oppdaget ham
omtrent på samme tid som Gotti drepte Paul Castellano,
sjefen for Gambino-familien.
Paul Castellano var ikke en gangster, han var en pengeutpresser.
En genial fyr. Han pleide å sitte i huset på Staten Island og lese
-The Wall Street Journal og The Times. -Stort hus.
John Gotti og Sammy var gategutter.
De var en annen rase enn ham, Han var ingen gangster.
Gotti likte ikke måten Castellano drev familien på.
Og han tenkte at om han drepte sjefen,
så kunne han ta over familien og bli sjefen selv.
Da Paul ble drept, var det et stort sjokk for den indre sirkelen.
BERYKTET MAFIABOSS DREPT
Det var tabu. En av sjefene var plaffet ned på gata.
Da Castellano ble drept, innså jeg for første gang
hvor farlig faren min levde utenfor hjemmet vårt.
Det var en organisasjon innen mafiaen som styrer
alle mafiafamiliene i landet, og den ble kalt "Kommisjonen".
Kommisjonen besto av de fem sjefene for New York-familiene.
Så du ville trenge godkjennelse fra alle fem sjefene
for å kunne gjøre noe sånt.
De sier: "Vi går til Kommisjonen."
De setter seg ned sammen, de stemmer.
Og hvis de sier nei, stikker jeg halen mellom beina
og godtar det, for sjefene bestemmer.
-Det er nonsens. -Gotti sendte sin høyre hånd, Angelo.
Han sier: "Sammy, vi skal knerte Paul."
Vi ga beskjed til John om at ikke bare skulle vi tillate det,
men vi skulle delta selv også. Vi skulle drepe Paul.
Så John Gotti hadde ikke tillatelse,
men han gjorde det uansett, for han visste at ingen likte Paul.
Så de setter sammen en gjeng som skal avtale et møte på Sparks.
Da de møttes neste dag, fikk vi beskjed: "Ikke trekk dere.
Ikke stikk av, selv om det er purk der. Drep dem.
Og om det betyr at dere dør der, så dø der med dem. Ikke trekk dere."
Det var fire stykker som skjøt.
Og det var tre reserveskyttere ute på gata.
Her har jeg et kart over Sparks Steak House og drapet.
Jeg planla det, nå skal jeg fortelle hva som skjedde.
Utenfor Sparks Steak House står det to skyttere.
De står klare. En skytter her og en skytter her.
Alle skytterne var kledd i hvite, korte frakker
og sorte russiske hatter.
Det var den 16. desember 1985.
Det var da alt forandret seg. I 1985.
Jeg og John Gotti har parkert bilen her
og venter på at de skal dukke opp.
Så kjører en bil opp ved siden av meg. Det var Lincoln.
Jeg snudde meg mot høyre.
Taklyset var på, vinduene var sotede, og Paul satt der inne.
Jeg bøyde meg fram og sa til John: "John, de står rett ved siden av oss."
Jeg tok fram pistolen og sa til John:
"Om han snur seg mot oss, begynner jeg å skyte."
Men de snudde seg ikke. Lyset ble grønt, de kjørte inn foran Sparks.
De parkerte bilen, og idet Paul åpnet døra...
Disse to skytterne dreper Paul Castellano.
Tommy Bilotti går ut av bilen. Disse to skytterne nærmer seg ham.
Vi kjørte mot dem, jeg rullet ned vinduet en smule.
Jeg så på Tommy, han lå i en stor blodpøl.
Jeg sa til John: "Han er død."
Og allerede før vi var tilbake på kontoret, var det på nyhetene.
Etter skytingen løp de tre skytterne den veien,
mot Second Avenue, hvor en bil ventet.
Politiet sier at Paul Castellano, sjefen for Gambino-forbryterfamilien,
og en annen mann ble skutt og drept.
John Gotti begikk dødssynden.
Han drepte sjefen uten tillatelse fra Kommisjonen.
Det var som et jordskjelv i mafiaverdenen.
Hvem gjorde det? Hvorfor? Hvem autoriserte det?
Var det ikke autorisert? I så fall, hvem vil måtte betale?
Jeg tenkte gjennom hva som hadde skjedd, og hva som ville komme nå.
Vi visste at ved å gjøre dette, startet vi en krig.
Vi rystet mafiaen. Vi rystet delstaten New York.
Vi rystet hele verden.
MAFIABOSS OG SJÅFØR SKUTT
Kveldens likvake for Paul Castellano skulle kun være for familien.
Gotti skal ha ønsket å komme for å vise sin respekt,
men han valgte å holde seg unna på grunn av alt undercover-politiet
i området som ville snakke med ham om drapet på Paul Castellano.
NY SJEF FOR GAMBINO
Før drapet på Paul Castellano i 1985
visste ingen i New York hvem John Gotti var.
John Gotti tok over tronen da de drepte Castellano.
MØT DEN NYE SJEFEN
Åtte dager senere, på julaften,
kom over 200 medlemmer av mafiaen, eller aspirerende medlemmer,
for å hylle John Gotti på Ravenite Social Club.
Det var slutten på Paul Castellano
og begynnelsen på John Gottis styre over Gambino-forbryterfamilien.
John Gotti var et ansikt utad for organisert kriminalitet.
Han var synlig.
Han trakk folk inn i en verden man kun så på lerretet.
Som å ringe til et castingbyrå
og si: "Send meg en mafiaboss. Jeg vil ha en moderne Capone."
Han var råflott og alltid velstelt, og han likte å vise seg fram.
Og det var alt vi hadde lært i Gudfaren...
GUDFAREN DEL 2
...at en mafiafyr aldri ville gjøre.
Jeg vil ha pålitelige folk som ikke lar seg rive med.
Faren min var antagelig den mest karismatiske, intelligente,
kjekkeste, tøffeste fyren du noensinne hadde sett.
Du ser ham på TV, og han har en helt egen selvsikkerhet.
-Han innbød til respekt. -Han var overdådig.
Og han utnyttet kjendisstatusen sin til det fulle.
DEN NYE GUDFAREN
Han var stilig.
Om man skulle holde fram noen og si:
"Dette er sånn mafiaen ser ut", ville man holdt fram John Gotti.
Problemet var at han var oppslukt av seg selv.
Han så seg selv på TV, i avisene,
og han glemte hvem han var, at han var en gangster, ikke en skuespiller.
På ett punkt poserte John Gotti sammen med turister i New York City.
Han sa: "Dette er publikummet mitt." Publikummet mitt.
Slik jeg har lært å forstå CosaNostra, så er det et hemmelig selskap.
Vi har ikke noe publikum.
Hva med livet hans? Måten han levde på?
Han forlot huset sitt rundt 11 eller 12 på dagen.
God morgen, Mr. Gotti.
Han hadde folk som plukket ut det han skulle ha på seg.
Han fikk en frisør hjem til seg hver dag for å stusse håret...
Dere skulle vært i kirken.
...og trimme nesehårene.
Det var en hel forestilling for media eller folk som skulle se ham.
Når Gotti var ferdig med forretningene sine,
var han ute på vift hele natten og til morgengry, hver eneste kveld.
Sammy Gravano dro hjem til familien. De var to ulike personligheter.
For John kom Gambino-familien først, ikke hans egen private familie.
SJEF - UNDERSJEF
Sammy delte seg. Han var veldig lojal mot Gambino-familien,
men hans egen familie var like viktig for ham.
Dette er meg og kona mi.
Og her er et bilde av meg, min kone og sønnen min på gården vår.
Denne gården var fantastisk.
Gården var et fristed fra mafiaen,
her kunne jeg dra for å slappe av med familien.
Det var som å leve to ulike liv.
Rundt et år etter at vi giftet oss, fikk vi datteren min, Karen.
Et par år etter det igjen kom sønnen min, Gerard.
Jeg visste at faren min var respektert...
SAMMY GRAVANOS SØNN
...men han snakket aldri om hjemme hva han drev med når han var ute.
Jeg har bare fine minner fra oppveksten. Jeg hadde et godt liv.
Familien sto sentralt i oppveksten min.
Selskaper. Jeg hadde mye familie rundt meg.
Da jeg vokste opp, var han stort sett hjemme til middag i fem-seks-tiden.
Alle satte seg rundt bordet, middagen var klar. Mamma og søsteren min var der.
Det var et helt dagligdags liv.
Jeg har aldri sett Sammy the Bull slik verden kjenner ham.
Jeg har aldri sett den farlige siden, eller hvor stor makt han hadde.
-For meg var han bare faren min. -Jeg er nok to personer iblant.
Jeg er en familiemann, og jeg er gangster.
Min mors opplevelse...
Hun ønsket seg hus og hvitt stakitt og en hage med hunder løpende rundt.
Men hun elsket mannen sin.
Og hun elsket ham for måten han elsket oss barna på.
Konene tok seg av familien. Ok?
De tok seg av alt som hadde med hjemmet å gjøre.
De fleste mennene var gift, hadde kone, familie,
og så hadde de en kjæreste, en goumada.
Jeg var en kjæreste.
Jeg sa en gang: "Der det er familier involvert, er du nødt til å lyve."
De drev med alle mulige ulovlige saker,
men konene trodde bare at mennene var ute på jobb.
Jeg ville vært en løgner om jeg sa at hun ikke visste.
Men hun lot være å spørre, for livet hans var
så annerledes utenfor huset.
Han involverte aldri oss i den livsstilen, så hun kunne se en annen vei.
Noen kvinner lukker øynene, de vil ikke vite.
Mye av det handlet om: "Å, se på den nydelige ringen jeg fikk.
Å, en pelskåpe!"
Og for mange er det å ha penger og kunne be om hva som helst
verdt å lukke øynene for.
Jeg forsto ikke at faren min var med i mafiaen før rundt 1990.
Jeg trodde faren min jobbet i byggebransjen.
Hvorfor skulle jeg fortelle om jobben min til barna?
Jobben min er å drepe. Skulle jeg komme hjem og si:
"Vet dere hvem jeg drepte i dag? Joe Blow. Dere ser ikke mer til ham."
Jeg kunne jo ikke gjøre det, hva?
Etter som faren min steg i gradene i mafiaen, ville han avansere.
Og han ville flytte til Todt Hill. Han fant et vakkert hus der.
Jeg hatet Todt Hill. Hatet å bo der.
Vi vokste opp i Bulls Head på Staten Island.
Todt Hill var veldig annerledes enn Bulls Head,
og en av ungene sa til broren min at vi ikke fikk komme på besøk
på grunn av faren vår.
De andre barna fikk ikke leke med barna mine fordi jeg var gangster.
Jeg gikk ned kvartalet, til huset, og ringte på.
Jeg sa: "Er mannen din hjemme?" "Hvem er du?"
"Jeg er Sammy the Bull.
Jeg er fyren som de *** barna dine ikke får leke med."
En fyr kom til døra.
"Jeg har aldri sagt det."
"Er du en god far for barna dine?"
"Ja." "Hva om de ikke hadde en far?
Tror du dette vil ende godt for deg?"
Han var skrekkslagen.
Og det vekket meg. Jeg tenkte: "Hva *** driver du med?
De er skikkelige folk, fyren gjør i buksene sine."
Og så gikk jeg.
Faren min stanset byggingen på huset.
Vi solgte det og flyttet tilbake til Bulls Head.
Han ville at vi skulle vokse opp med folk vi kjente, folk som var som oss.
Selv om jeg hadde mange venner der, så var vi annerledes i deres øyne.
Faren min var gangster.
Det fører med seg mye ødeleggelse.
Man må leve det og se det,
og kanskje ta steget til å snakke om det.
Det er et budskap.
Jeg glemmer hvor viktig John Gotti er.
DATTER
Mitt forhold til ham var at han var jo sjefen.
Jeg kjente ham da han var ung.
Før du ble født, tok jeg med broren din
til Bergin Hunt and Fish Club, og han hoppet på John
og dro ham i slipset.
Og John bare lo, for han kjente ham.
Folk sier: "Han var en morder, han var ditt og datt." Ja, de var alle det.
Men de elsket meg, og jeg elsket dem.
Pressen elsket Gotti etter at han tok over familien.
Du kunne ofte se Gotti spasere ned Mulberry Street
til Ravenite Club, som var hovedkvarteret.
Og Sammy the Bull var alltid med ham.
Og John Gotti likte Sammy så godt at han gjorde ham til undersjef.
Jeg og John styrte familien. Det var meg og ham mot verden.
Man kunne rekke fram hånden til Sammy, og...
Men han ville ikke. Du måtte ta John i hånden først, for han var sjefen.
Man så på kroppsspråket deres at de sto hverandre svært nær.
De snakket med hodene tett sammen.
De hvisket til hverandre. John Gotti stolte ubetinget på ham.
Sammy sørget for at det John ønsket å få gjort i familien, ble gjort.
Han håndterte de andre familiene og forhandlet i disputter.
Han sørget for drap som skulle gjøres.
Gambino-forbryterfamilien så på Sammy som en smart fyr,
for han hadde selskaper og legitime forretninger
hvor han tjente penger.
Innen konstruksjonen hadde Sammy delstatskontrakter og bykontrakter.
De tjente store penger, vi snakker om millioner av dollar.
Jeg elsker synet av Manhattan,
for jeg kontrollerte den. Jeg kontrollerte Manhattan.
Når jeg ser Manhattan om kvelden, alle lysene og alt ved den,
tenker jeg på Donald Trump og alle som måtte ha min tillatelse til å bygge her.
Det ga meg et kick. Og i tillegg tjente jeg masse.
Det mest fascinerende ved Sammy the Bull
er at om han ikke hadde blitt gangster, hadde han antagelig blitt
en utrolig suksessrik forretningsmann.
Han så hvor det var penger å tjene.
Han kunne se svake punkter, der trusselen om vold
og mafiaens hånd kunne gripe inn og utnytte det.
Folk fryktet ham.
Han har 19 drap på rullebladet.
Hvor langt strakk tentaklene dine seg i forretningslivet?
Overalt. Hva det enn var, så var vi der.
I klesindustrien, alt du har på deg, der gikk noe til oss.
En ekstra dollar på et vindu, bensin... En kvart penny på literen.
Jeg husker jeg hørte fire dollar på hvert eneste par jeans.
Vi kontrollerte søppelet.
Restauranter, bartendere og servitører, vi kontrollerte det.
Fagforeningene, lastebilsjåførene.
Transport og frakt. Havnen.
Hva som enn var av bygninger som ble reist i New York City og områdene rundt,
så var mafiaen involvert, og det var faren min som håndterte det.
Hvor mye penger dro Gambino-familien inn?
Mer enn man kan forestille seg. Jeg tjente et par millioner årlig.
Jeg hadde et hus på Staten Island verdt rundt en halv million.
En stor hestegård i New Jersey.
Jeg hadde en 560SEL Mercedes. Jeg levde godt.
Fantes det tegn? Ja. Pappa kom hjem,
og jeg hjalp ham å telle penger. Ruller av pengesedler.
Han strødde det utover kjøkkenbordet, og jeg hjalp ham. Det var jobben min.
John tjente...
Et sted mellom 5 og 20 millioner dollar i året.
Vi plyndret samfunnet på jevnlig basis på alle tenkelige måter.
Hvordan rettferdiggjorde dere det dere gjorde mot andre mennesker?
Hva vi sa til oss selv mens vi telte pengene?
Vi sa ikke stort. Vi bare telte pengene.
Vi var drevet av grådighet. Det finnes ikke ære i mye av det vi gjør.
"Volden var naturlig for dem. Den drev dem.
Vitenen om at de en dag kom til å måtte ta liv,
ga dem ironisk nok nytt liv.
Om de ble terget, nektet, krenket, hindret
eller bare lett irritert, så krevde de gjengjeld.
Og vold var alltid svaret deres."
Vi drepte innad i mafiaen i henhold til reglene.
Jeg har aldri drept en hederlig mann.
Jeg har aldri våknet og tenkt: "I dag har jeg lyst til å drepe."
Det var for noe man gjorde.
Og som regel var det fordi du gjorde noe du fortjente å dø for.
-Og da synes jeg ikke synd på deg. -Ofte ender de opp med å drepe sine egne,
for hvem er du mest sammen med? Du er på samlingsstedet med dine egne.
Og der får du all sladderen. Han gjorde ditt, han gjorde datt...
Og så får du lyst til å gi folk som fortjent. "Du er en tøffing."
Veldig ofte i mafiaen er drap noe veldig personlig.
Det er folk du kjenner.
De sier alltid at du vil bli drept
av din beste venn, for det er personen som får deg
til å stille opp på møtet der du skal bli drept.
Louis Milito var faktisk Gravanos beste barndomsvenn.
Ikke bare en god venn av faren min, men han var også som en onkel for meg.
Jeg så mye til ham i oppveksten.
Familien hans... Han var CosaNostra, akkurat som faren min.
Jeg sa til ham: "Jeg har ikke sett pappa på to dager, er noe galt?"
DATTER
"Han har det bra, lille venn", sa han.
Jeg sa: "Jeg vet ikke hvor han er, det er noe som ikke stemmer."
Og da Sammy hadde gått, sa moren: "Han har drept faren din." Hun visste det.
-Følte du ingenting da heller? -Jo, absolutt. Det var forferdelig.
Jeg kjente kona og barna hans. Det drepte meg å gjøre det.
Han var en vidunderlig mann.
Måten han holdt meg på, og måten vi lo sammen på.
Smilet hans.
Jeg kunne ikke stanse det.
Det gikk fort, og det drepte meg.
Du kan ikke forvente at jeg skal tro
at å drepe faren min var noe av det vanskeligste for ham.
Jeg kjøper det ikke.
Sånn er dette livet.
Han forrådte oss, han ble oppdaget, og derfor ble han drept.
Liket av faren min ble aldri funnet.
KOMMER
Du er tidenes viktigste vitne mot mafiaen.
Det stemmer nok.
Den fyren var et grådig, misunnelig lite monster.
John er en bedrager. Jeg er en storbedrager.
Vi spilte sjakk, og han tapte.
Han er en rotte! Han spiste parmesanosten.
Dette er sannheten om mafiaen.
Dette er ikke bare noen som snakker om mafiaen.
Jeg er en del av den.
"Faren din er Sammy the Bull, kan vi få autograf?"
Han kom ikke hjem og fortalte meg detaljene.
Jeg visste at han hadde drept noen.
Han sier: "19".
Jeg trodde ikke det var... Det var veldig mange.
Faren min var det 19. offeret for Sammy "The Bull" Gravano.
-Du får det gjort. -Jeg får jobben gjort.
Han var profesjonell drapsmann, og han kom i John Gottis søkelys.
Det er åpenbart at John lurte faren min.
For meg var det sånn at jeg ble forrådt, og jeg forrådte ham.
Han sa: "Jeg skal samarbeide med myndighetene."
Det var akkurat det jeg var opplært til å ikke gjøre.
Han er en rotte! Han spiste parmesanosten.
Oi!
Han ble historiens mest berømte mafiavitne.
De kunne klemme deg og kysse deg,
de kunne smile, og de kunne skyte deg i hodet.
Han begikk 19 drap, men hadde minst ni liv.
Beklager han? Angrer han? Hvilke endringer har han gjort?
Jeg har erfart alt den livsstilen har påført familien min,
enten det er hjertesorg, lykke, svik, jeg har opplevd alt.
Gratulerer med dagen
Da jeg fylte 16, hadde vi selskap på et kjent gangstersted.
Og da jeg ble introdusert for John Gotti,
gikk jeg bort og faren min sa: "Hils på onkel John."
Jeg sa hei, og onkel John ga meg en konvolutt
og i den konvolutten var det ti 100-dollar sedler.
Min far valgte en utradisjonell vei.
Han valgte en karriere de færreste velger,
men jeg kunne ønske det var annerledes.
Men det er det ikke.
Mange familier sa at de ble påvirket av mafiaen, og det ble de.
Jeg tror ikke vi ble det. Vi ble... Vi ble det på en måte.
-Nettopp. -På den annen side, brakte den oss sammen,
og dere forsto meg og det som foregikk.
Jeg er ikke enig i det...
... for jeg tror alle familier ble påvirket på en eller annen måte.
Vi ble absolutt påvirket, men det handler om hvordan folk takler effekten,
hvordan folk takler ettertiden.
Jeg har skjønt fullt ut at folk har to sider.
De tror at mafiaen... at alle er dyr.
Nei, det er ikke sånn.
De som var involvert i min fars liv,
de var ikke gangstere.
De var onklene mine, folk jeg elsket.
Folk jeg følte ville passe på meg og beskytte meg.
Cosa Nostra er vår greie.
Det er alt du har sett i Gudfaren.
Det er helt sant.
-Tilbrakte du tid med familien? -Ja.
GUDFAREN
Bra. For en mann som ikke tilbringer tid med familien,
er ikke en ordentlig mann.
Det handler om familie, men også om kontroll og makt.
Alt er mannsdominert.
Det er ingen kvinner i mafiaen.
Det har det aldri vært. Ikke i den italienske.
Det blir det aldri.
Det er ingen tvil om atGudfaren var den største mafiafilmen noen gang.
Den høynet statusen til det livet.
Se på Don Corleone, på oppførselen hans,
folk på gata begynte å bevege seg annerledes
på grunn av Gudfaren.
Man ser mye familiekultur når de har store, italienske bryllup.
Det var bare... alt var overdrevet,
og alt var sentrert rundt mat og familie,
og musikk på den tiden. Frank Sinatra var veldig stor.
Jeg tror Gudfaren endret alles oppfatning av mafiaen.
Før det, ble de bare betraktet som dumme skurker,
og italienere ble generelt sett ned på.
Så fortalte Gudfaren en annen historie, og glamoriserte den.
Man så en heltelignende figur, Marlon Brando,
overhode for Corleone-familien. Han var klar for saliggjøring.
"Hei, paven, du glemte han her. Han bør bli en helgen."
Da de alle var det vi kunne kalle "un animales",
selv om det ikke sier mye om den dyriske verdenen vi lever i.
De er sub-animales, de verste.
Det var første gang jeg var i fengsel.
Jeg er Toni Lee Ruggiano, jeg er datter av Anthony Ruggiano jr.,
og barnebarnet til "Fat Andy" Ruggiano.
Da jeg var liten, kjente jeg faren min som innsatt.
Jeg visste at han elsket meg,
og jeg visste at han brydde seg om oss som familie, jeg kjente deler av ham.
Se på dette bildet, hvem er det?
Hva minner det deg om?
Det var min favorittvideo å se på da jeg var liten.
Den sto på "repeat".
Jeg var besatt av mine foreldres bryllupsvideo.
Jeg kunne se den flere ganger om dagen.
Jeg hadde memorert den, hver eneste sang de spilte,
ansiktet hans nedover kirkegulvet,
hvordan han så på mamma.
Det var bare... det så ut som en veldig lykkelig feiring.
Broren min var der og danset og var teit.
-Du var også der. -Ja, mamma var gravid med meg.
Det var en måte å få se deg på,
utenfor... i en annen...
Jeg kunne ha sett enhver video med deg,
for å se hvordan du var med andre mennesker.
hvordan du oppførte deg utenfor fengselet.
Dette Cosa Nostra, hele dette livet, påvirker barna, foreldrene, konene.
Hvor langt det strekker seg, effektene.
Hver dag i livet, når man lever det livet,
bryter man både menneskers og Guds lover. Sånn er det.
Sånn er det. Alle som prøver å pynte på det,
sier ikke sannheten.
Han kom ikke hjem og fortalte detaljer.
Jeg vet at han hadde drept noen.
Så vidt jeg visste, fortjente de det.
Jeg ville gjort alt for ham og familien min.
Jeg blir alltid fascinert av folks evne til å...
fullstendig skille seg fra den mørke virkeligheten
som konsekvensene av deres handlinger utgjør.
Hvis du er i mafiaen og du er en drapsmann, gjør du deg følelsesløs
overfor offeret, for ofte sto de deg nær.
Når jeg hører historien om Sammy og svogeren hans,
ikke sant, et familiemedlem?
Hvis jeg hadde blitt satt i den situasjonen,
så hadde jeg ikke klart å gjøre det.
Når det er snakk om å drepe kompisen din, eller svogeren, som Sammy,
så vet jeg ikke hva som kan rettferdiggjøre det,
men med det livet, har det vært så mange drap i løpet av årene,
og ingen av dem var ok.
-Nick Scibetta. -Det var broren til kona mi.
Det er en annen som drepte meg.
I 14 år, eller hvor lenge det er siden...
Å se kona mi, svigermoren min, svigerfaren min, folk...
-Det rev meg i stykker. -Fortalte du dem det, visste de det?
Nei, hva skal jeg gjøre?
Gå hjem og si at jeg drepte sønnen deres?
Eller broren din? Nei, selvsagt ikke.
-De mistenkte ingenting? -Nei.
-Kona di mistenkte ingenting? -Nei.
Når fant hun det ut?
Da jeg fortalte myndighetene om alt jeg hadde gjort.
Sa hun noe?
Jeg tror hun var litt i sjokk,
men hun sa ikke så mye om det.
Litt i sjokk?
Sammy rasjonaliserte de 19 drapene, uavhengig av hvem ofrene var.
De var i mafiaen, de visste hva de gjorde,
da de brøt reglene,
de visste hva straffen var, jeg håndhevet bare straffen.
De begikk selvmord.
Om jeg kan si nå,
at jeg ikke ville gjort det, selv om det hadde kostet meg livet, den gangen?
Nei... Nei.
Nei.
Jeg gir ikke opp livet mitt så lett, på grunn av det du gjorde.
Så jeg bryter den gylne regelen
og blir tatt for det du gjorde?
Hvorfor? Det var du som gjorde det. Du fortjener å dø, ikke jeg.
Jeg gjorde det ikke.
Jeg er ikke i hodet, hjertet eller sjela hans,
men du må jo ha noe inni deg,
for å kunne gjøre noe sånt, og det er ikke noe godt.
John bjeffet, jeg bet.
-Og mange visste det. -Fikk du det gjort?
-Jeg fikk jobben gjort. -Hvis han hadde sagt: "Drep sønnen din."
Sønnen min? Jeg hadde nok slåss mot den.
Jeg ville ikke ha drept sønnen min.
Jeg ville ha dødd med ham, eller dødd i forsøket, eller...
Det går ikke.
I mange år har vi i USA tolerert
et syndikat av organiserte kriminelle,
hvis makt nå når nye høyder.
Regjeringen sier at John Gotti er en kaldblodig morder.
Kanskje den mest nådeløse og mektige mafiabossen i Amerika.
Han var den verste som kunne ta over organisert kriminalitet,
for han snakket som en yenta.
Dere og Giuliani burde vært i kirken.
Prat, prat, prat. Sladder, sladder.
Takk.
Gotti tok underverdenen og viste den for verden.
I mellomtiden fulgte FBI ham.
De hadde overvåking.
De satt på den andre siden av gaten, satte opp kameraer
og filmet denne greia i ett kjør.
John, særlig da han ble sjef,
fikk alle til å underkaste seg ham.
Det gjorde Ravenite Social Club til hovedmålet
for meg som etterforsker i den saken.
Ravenite hadde vært en velkjent Gambino social club i Mulberry Street.
The Ravenite Club var en eksklusiv klubb,
hvor folk spilte kort og drakk kaffe.
Det var som å få komme inn i
en privat klubb i New York City, bare at dette var en klubb for mafiaen.
De sosiale klubbene var hovedkvarteret vårt.
De var våre trygge havner, stedet hvor vi vanket,
stedet hvor vi holdt hoff.
Hele familien måtte vise seg på Ravenite ukentlig.
John var der fem kvelder i uken.
Han tok med kapteiner og andre dit,
og sa hvordan de skulle kle og oppføre seg.
Hvordan man skulle kle seg?
Ja.
Han sa til gutta at de skulle gå med dress,
og skjorte og slips, og sånn og sånn.
Når han gikk inn på en restaurant,
ville John Gotti ha 14 menn kledd til randen.
Det var så mange ting man måtte gjøre,
for å vise at du var en av dem.
Men hvis du ville henge med dem, måtte du se ut som dem.
Dette er min lykkering. De fikk drinkene sine,
og de nippet til den sånn, med lillefingeren ut.
Alt var bare for å vise seg frem.
Gangstere gjorde stripete dresser med dobbelt slag populære.
Vi gikk med dyre klokker.
Det er en Rolex, en Presidential.
Og så måtte man ha kjedene deres. 52 krusifikser
som sikkert representerte de du hadde drept.
Burgunder... matcher den burgunderfargede smokingen.
Hver kultur har sin greie,
og jeg tror kulturen i den italienske mafiaen utsondrer makt.
Jeg tror ikke noen av de gamle ville trodd at Cosa Nostra
ville bli drevet sånn, i denne formen.
Når det gjelder makt, kan man etter en stund tro
at man kan gå på vannet.
Sammy sa: "Ton det ned, ikke få alle til å komme hit."
Det skulle jo være hemmelig.
Gutta kan møtes på "B"-toget,
eller på "R"-toget og prate.
Det er sånn det skal gjøres.
Jeg kunne si til John at hele regjeringen
sitter utenfor klubben.
Pressefolk går rundt utenfor.
Hva gjør vi her?
Han vil bare hysje på deg og si "nei".
Jeg skal vise deg, bare se.
Jeg skal vise deg hvordan de slås."
Han viste oss det tydelig.
Når du er sjefen for en kriminell familie, og du er på coveret av Time Magazine
som en karikatur tegnet av Andy Warhol, så blir det tøft.
MAFIAEN I RETTSSAK
Det sier seg selv.
Men når du utvider, blir det tøft for andre også.
Du skal liksom være usynlig.
Han gjorde jobben min lettere. Han introduserte meg for hele familien.
Skulle han være der ute på den måten?
Skulle han gi hele mafiaen til FBI på et sølvfat?
FBI og staten New Yorks mafiagruppe la opp en felle for Gotti.
Hele strategien gikk ut på å sette avlyttingsutstyr der John hadde
sine aller mest hemmelige samtaler,
hvor han snakket mest om sine kriminelle handlinger.
Det beste stedet viste seg å være Ravenite,
og leiligheten over Ravenite.
Der var avlyttingskilden.
For nå har man sjefen, nestsjefen og senior rådgiver.
Stort sett administrasjonen av Gambino-familien,
som har styremøte om hva de skulle gjøre med ulike problemer.
Ikke tenk på fengsel. Jeg er først.
Jeg liker fengsel bedre enn gatene.
Alle advarte ham: "Ikke ha møte i det rommet.
Det er fullt av ledninger."
"Jeg er uimottagelig, de kan ikke røre meg.
Som MC Hammer, "You Can't Touch This."
Vi kan fange opp samtaler om pengeutpressing, viste det seg.
Men som alltid, når man er mafiaens indre gemakker,
snakket mafiabossene om drap.
Vet du hvorfor han dør?
Han må dø fordi han ikke kom da jeg ringte.
Det var alt han gjorde.
Dette var John. Han tror han kan si hva han vil.
Og du begynner å snakke om drap på telefonen.
Han var det beste vitnet jeg har hatt, han diskuterte ikke noe,
for det var hans stemme på båndene.
Når man hører på Gotti-båndene, var det tydelig at John lurte faren min.
Jeg trodde at Sammy snakket om meg bak ryggen min.
Med andre ord, stakkars John Gotti. Han mistet kontroll over Sammy the Bull.
-Han dreper folk. -Han ville ikke ta støyten for John.
Han andre alternativ, var å drepe ham.
Hvordan ville du ha gjort det? Kunne?
Jeg og Frankie ville ha gått inn og knivstukket,
og jeg ville ha kuttet over strupen. Så ville det vært over.
Den kjente mafialederen John Gotti ble frifunnet for overfall.
Utpressing, lånehaivirksomhet, bestikkelse av vitner.
Vi finner ham ikke skyldig.
Ja!
John Gotti gikk ut av retten i dag, fortsatt som en fri mann.
Tre ganger har politiet anklaget Gotti,
og tre ganger har han sluppet unna.
Vel, John var kjent som "Teflon Don", fordi han alltid slapp unna.
Han ble anklaget mange ganger, men ingenting klistret seg til ham.
Ingen av anklagene myndighetene la på ham, holdt.
-Teflon, så "Teflon Don." -Hei, John, slipper du unna?
Nei, nei. Han slår aldri systemet.
Sammy the Bull fikset rettssaken. Jeg fikk tak i jurymedlemmer...
og bestakk dem.
Og han vant ikke rettssaken på rettferdig måte.
Jeg rigget hele rettssaken.
Jeg tror dynamikken mellom John Gotti og Sammy
alltid var interessant for meg fordi det var
som om Sammy hadde en misunnelig respekt for John Gotti.
Han respekterte reglene, respekterte det faktum at John Gotti var sjefen,
men jeg mistenker at Sammy mente at han kunne gjort jobben bedre.
John begynner å innse at alle kjenner og respekterer Sammy.
Det er han som samhandler med alle.
Det blir en trussel mot sjefen, og plutselig:
"Jeg kan bli erstattet av denne fyren, hvis vi ikke passer på."
Det var da pappa og John begynte å krangle på gata.
Hvis du er sjalu på lagkameraten din, faller alt sammen.
Og det var det som skjedde, det falt sammen.
Jeg tror det var 11. desember 1990. Vi gikk fra Ravenite,
og de sa på radioen at John Gotti nettopp var tiltalt.
Jeg husker det veldig godt.
Jeg så på nyhetene, og så at han og Gotti ble arrestert.
Jeg bare: "Jøss!"
Jøss!
Jeg sa: "Det er bare et tidsspørsmål når dette ender dårlig."
Jeg tror det ble ødelagt mellom dem den første dagen de ble stilt for retten,
da de spilte av båndene og Sammy hørte alt
FBI-AVLYTTING FANGER UBEVOKTEDE ØYEBLIKK
John sa om ham.
BÅND AVSLØRER KRENKELSER
Han sa til folk at pappa var en løs kanon.
Hver gang jeg snur meg, dukker det opp et nytt firma.
Armering, bygninger, rådgivning, betong.
Og når vi får en partner som er uenig med oss, dreper vi dem.
Du går til sjefen, og din sjef dreper ham.
Han klarerer det, og sier: "Det er greit."
På båndene kom John med nedlatende kommentarer om Sammy.
Om at hver gang han dreper noen, tar han over firmaet deres.
Han vil drepe den fyren og den fyren.
Så John kastet Sammy mer eller mindre under bussen.
I tilfelle han ble arrestert, for da måtte Sammy ta støyten.
Det var Gravano-samtalen. Det var det verste av båndene.
Faren min sa til ham: "Hvis jeg får flere klager på deg,
må jeg ta meg av det."
Fra det øyeblikket, kjempet Sammy på to fronter.
Det var grunnen til den samtalen, i rettferdighetens navn,
det var grunnen til den samtalen.
Og jeg innså at John antagelig til slutt ville ta meg,
kun av én grunn, at han ville ha én sjef, John Gotti.
Han vil ikke at noen skal være hans likemann.
Han vil ikke at noen, uansett form, skal skinne.
-Og jeg skinte for mye. -Det høres ut som på videregående.
Ja, men på den videregående skolen,
kastet man stikkball på noen. Vi bruker kuler.
Sammy tenkte først: "Jeg kan drepe ham i fengselet."
Men så sa han: "Eller, da må jeg tilbringe
resten av livet i fengsel.
Så det å drepe ham, vil ikke være tilfredsstillende."
Hvordan skulle du ha gjort det?
Vi kunne ha fått tak i noen skaft
kniver i fengsel, hjemmelagde kniver.
Vi ville ha gått inn,
Frankie ville ha stukket kroppen, og jeg kuttet strupen.
Så hadde det vært over.
Han tenkte på familien og sa:
"Det eneste jeg kan gjøre, er å gi regjeringen det de vil ha,
nemlig John Gotti på et sølvfat."
Så da gjorde han det.
Før det hadde gått et år, sa Sammy at han ville samarbeide.
Det var 8. november 1991, da snudde han.
Og den dagen Gravano ble en tyster, ble livet forandret.
For han hadde vært med i mange år,
og han visste mange hemmeligheter om forskjellige folk.
Sammy hadde et forretningshode.
"Jeg har en mulighet her til å fortsette å leve et liv
som er litt mer normalt enn fengsel resten av livet."
Gravano hadde aldri sittet i fengsel.
Det var første gang han ble fengslet.
Han likte det ikke.
Faren min var skuffet over seg selv.
Han visste at han ikke burde ha sluppet den fyren inn i det innerste.
På det tidspunktet innså han det, at han gjorde en stor feil.
Den dagen faren min sa at han ville samarbeide,
var mitt livs verste dag.
Det var alt jeg hadde lært at man ikke skulle gjøre.
Det var nesten som om han stakk meg i hjertet.
-Jeg følte meg forrådt. -Og hun løp gråtende ut.
Jeg holdt på å droppe det. Jeg ble knust av å se henne sånn.
Etter at han samarbeidet, så bare... Jeg ville ikke ha noe med ham å gjøre.
Fordi mine egne folk som jeg vokste opp med, stolte på og elsket,
de fikk beskjed om å ikke være sammen med meg mer.
Det er den ene gangen hvor jeg helt ærlig kan si
at jeg følte meg avvist, og det påvirket meg.
Han kontaktet meg og sa: "Jeg tror jeg må trekke meg fra avtalen."
Jeg så på ham og sa: "Hva snakker du om?"
Han sa: "Datteren min er et problem.
Hun ber meg ubønnhørlig om å ikke godta avtalen.
Hvis hun ikke går med på det, skjer det ikke."
Da vi hadde det møtet i Quantico,
og vi satte oss ned, visste jeg ingenting.
-Ingenting. -Nei.
Jeg ble tvunget til det.
Vi hadde en situasjon hvor det gjaldt liv eller død.
-Ja. -Dette er ikke en lek.
Et samarbeid kan få folk drept,
og alt mulig kan skje.
Noen av de du vil ha med å gjøre,
kan klemme deg, kysse deg, smile til deg,
og så skyte deg i hodet.
Jeg visste en uke før han sa det, at han ville samarbeide,
men verden hadde ikke hørt det.
Så jeg satte meg på et fly og fløy til Virginia,
hvor FBIs hovedkvarter ligger.
Han satt der og sa: "Ting kommer til å komme ut."
Jeg sa: "Ok." Han sa: "Om drap."
Ok. Han sa: "19."
Jeg bare... jeg trodde ikke... Altså, det var mye.
Men jeg stilte ikke spørsmål, bare lyttet.
Og da jeg gikk ut av rommet, var jeg fortsatt ikke komfortabel.
Jeg sa at jeg ikke ville være med på dette.
Det krevde samtaler for å overbevise henne,
JUSTISDEPARTEMENTET FBI
før avtalen gikk i boks.
Det gjorde sterkt inntrykk på meg, hvor viktig familien hans var.
Sammy "The Bull" Gravano.
GOTTI MOT GRAVANO
Han hevder å være Gottis leiemorder.
Men nå er målet Gotti selv.
SAMMY BULL: JEG ER EN TYSTER
Da avisene fikk tak i at Sammy snudde, var det ikke én i det miljøet
som ikke var helt sjokkert.
Han er en tyster!
-Sammy "The Bull" Gravano. -Sammy "The Bull" Gravano.
-Sammy Gravano har drept 19 mennesker. -Hans avtale
tvinger ham til å vitne i bytte mot en 20-års straff.
HENRETTELSESDRAP I BROOKLYN
Denne mannen tok fedrene våre.
GOTTI-JURYEN HØRER OM FORSVUNNET FAR
Det er så mye jeg har savnet med faren min i løpet av årene.
Faren min kommer ikke i min datters bryllup.
Faren min kan ikke komme til oss på søndagsmiddag.
Det er så mye jeg savner fordi faren min ikke er her.
Jeg er Laura Garofalo, faren min var Eddie Garofalo,
det 19. offeret til Sammy "The Bull" Gravano.
EDDIE GAROFALOS DATTER
Han jobbet med bygging, riving, utgraving.
Når det gjaldt å gjøre forretninger i New York i byggebransjen,
var det et element av underverden.
Det var veldig tøft for faren min å fungere,
for mafiaen hadde kvelertak på så mye av byggebransjen,
og veldig mye av den var kontrollert av Gravano.
Fordi faren min ikke adlød, måtte han betale med livet.
Han krysset gaten for å komme til bilen sin,
og to biler fulle av menn åpnet ild og drepte ham.
Organisert kriminalitet eksisterer bare...
Den kan bare eksistere på én måte, og det er ved skremsel.
For hvis du ber meg om å gjøre noe, og jeg ikke er redd for deg,
får det jo ingen konsekvenser at jeg ikke gjør det du sier.
Gotti, hva synes du om Times rapport
om at de forbereder nye tiltaler?
Min fars påtale var en vinn-for-enhver-pris påtale.
Han er tiltalt for fem drap. Alt i alt var det 13 punkter.
Aktoratet i Eastern-distriktet ønsket hodet til Gotti så intenst,
at de inngikk en avtale med Gravano.
Han var Gottis høyre hånd.
Han var nestsjefen i Gambino-familen.
Dette er USAs justisdepartement, og rettsstaten
mot den mest berømte gangsteren i Amerika, og mafiaen.
Avtalen han fikk var en maksimumsstraff på 20 år,
-hvorav fem år må sones. -Sammy er en overlever.
Han har begått 19 drap, men har minst ni liv.
Det var sjokkerende, helt sjokkerende.
Folk får mer for ett drap, dette er 19.
Det var enda et lureri.
Han visste at det ikke var noen andre i verden
som myndighetene ønsket mer enn John Joseph Gotti.
Hvorfor snudde Sammy? Sammy er en svindler.
Mens alle så det fra én vinkel, så han det fra tre vinkler.
Sammy Gravano snudde fordi Sammy Gravano er en selvsentrert mann.
Og da han kom i fengsel, ble hans behov mye større.
Han klarte ikke en dag til i fengsel, og det skulle han ikke.
Man har et ord for folk som snur, hva?
Mhm.
-Som samarbeider. -Ja.
Prøver du å lure ordet ut?
-"Tyster", er det det? -Ja, det er det.
Er du en tyster?
Hvis det er den termen du vil bruke. Jeg ser ikke på meg selv som det.
Jeg ser på det som... Jeg ble lurt, og jeg lurte ham.
Sånn er mafiaen.
-Dobbeltspill? -Det er John som spiller dobbeltspill.
Jeg er en mester i dobbeltspill. Vi spilte sjakk, og han tapte.
Her i New York har myndighetenes mafiavitne
begynt å vitne i rettssaken mot den kjente mafiabossen John Gotti.
Alle i det rommet venter på ett eneste vitne.
Jeg var veldig nervøs for å vitne.
Jeg glemmer aldri da jeg gikk inn døra,
da døra åpnet seg og jeg kom ut, kunne man ikke høre noe.
Det eneste jeg hørte, var lyden av mitt eget hjerte.
Han viste seg å være et utmerket vitne.
"Hvem var sjefen for den familien?" "John Gotti."
"Ser du John Gotti i rettssalen?" "Ja, han er her."
Og de fikk øyekontakt.
Det er som laserstråler mellom de to.
Han hadde et iskaldt blikk...
Han stirret på meg for å prøve å skremme meg, tipper jeg.
Det funket ikke.
Han må ha stått i vitneboksen i ni dager, direkte vitnesbyrd,
og så brutal krysseksaminering, som han var upåvirket av.
Det skulle komme mer, men du visste at saken var over.
Det tok seks år og fire rettssaker, men i dag fikk aktoratet
kjent John Gotti skyldig.
STÅR OVERFOR LIVSTIDSDOM
Min far var skyldig på alle punkter.
Jeg var ikke sjokkert over utfallet,
men jeg innså nå at han ikke var uovervinnelig.
Teflonen var borte, Don har fått på borrelås,
og alle tiltaler i anklagen sto fast.
I New York i dag ble mafiabossen John Gotti
dømt til livstid i fengsel uten prøveløslatelse.
Da det ble kjent at Gotti ble dømt til livstid uten prøveløslatelse...
... stormet mengden inngangen til tinghuset.
Det skulle være en fredelig samling, men det ble til et opprør.
De rugger på politiets biler foran,
knuser takene og sparker inn frontrutene.
Og det foregår et opprør på grunn av indignasjon
over at han blir sendt i fengsel.
Da skjønner man hvor opp ned verden har blitt.
Jeg sa det i retten, jeg sier det her, landet vårt er sykt i margen
hvis det er villig til å betale for vitnesbyrd, ved å bokstavelig talt
frikjenne en person for 19 tilståtte drap.
JOHN GOTTIS DATTER
Min far var den siste mohikaner.
Det lages ikke menn som ham lenger.
Vi lever i et samfunn som romantiserer de einstøingene
som står opp mot autoritetene.
De har sagt at du er det aller viktigste vitnet
som noen gang har vitnet mot mafiaen.
Jeg tror jeg er det.
En nestsjef er den høyeste stillingen som har samarbeidet.
Men jeg tror jeg er i den posisjonen at jeg er
den mest kunnskapsrike nestsjefen som har samarbeidet.
Sammy hjalp meg å få ut resten av familien.
Og sjefer og nestsjefer i de andre familiene.
Jeg tror vi fikk mer enn 38 dommer.
Han bidro utvilsomt til nedgang i organisert kriminalitet i New York.
Å inngå avtalen med Gravano, unngikk ikke kritikk.
Det var et tilbakeslag for familiemedlemmene til de han hadde drept.
Vi følte at det var oss mot Behemoth.
Hva gjør vi? Vi har ingen regress. De sa at det var ok.
De pakket ham inn i det amerikanske flagget og sendte ham av gårde.
Det var en flott avtale. Fem år for 19 drap, ingenting kan slå det.
Og fra den dagen,
fortsetter han å bli benådet for ting han har gjort.
Da han kom ut av vitnebeskyttelseprogrammet,
og fikk ny identitet, flyttet han til en by utenfor Phoenix.
Han har skrevet en bok.
Han bryter alle lover, og tjener masse penger.
Det var lover på plass, "Sønn av Sam"-loven,
som beskyttet oss mot at han skulle tjene penger på sitt kriminelle liv.
Hvordan kan en som har tilstått 19 drap, profittere på det?
Hvordan kan han skrive en bok? Vi anmeldte det i Arizona.
Vi ble frikjent.
Det er rart, for til syvende og sist er Sammy alltid Sammy.
Sønnen hans kommer hjem en dag og sier, "Pappa,
disse barna, de kjøper molly og ecstasy som bare det."
Og hva gjør han? I stedet for å gå tilbake til en endret mann og si:
"Hei, jeg er en forandret mann... Jeg har funnet Jesus...",
så går han tilbake, og gjør det samme igjen.
Tidligere leiemorder for mafiaen, Salvatore "Sammy The Bull" Gravano,
har blitt arrestert i Phoenix, i Arizona.
Politiet sier at Gravano finansierte en landsomfattende narkoring.
Da vi vokste opp, forventet folk at jeg skulle være voldelig.
Folk forventet at jeg skulle leve opp til min fars rykte.
Jeg ble arrestert et par ganger da jeg vokste opp.
Jeg ville gjøre visse ting, og gjøre ham stolt.
Det var bare gøy å være slem.
-Jeg ønsket ikke det livet for deg. -Og det vet jeg.
Du kom ikke hjem og snakket om hva du gjorde i gatene...
Og det er en grunn til det.
Jeg ville ikke inspirere deg til det livet, og få deg til å se opp til det.
Ja, men du visste at jeg ikke ville bli lege,
eller advokat eller noe sånt.
Vi må ikke bli leger, og vi må ikke bli advokater.
Vi kan bli hva som helst.
Jeg tror at vi italienere
alltid ønsker at barna våre skal bli bedre enn oss og gjøre mer enn oss.
Så strålende i Gudfaren,
da Don Corleone var veldig opprørt da Michael kom hjem fra militæret,
og endte opp i familiebedriften.
Hva er det som plager deg?
Jeg sa at jeg takler det, da takler jeg det.
Jeg ønsket ikke dette for deg.
Når du har en berømt forelder, blir du en del av den berømte forelderen.
Dører åpnes for deg overalt. Men stresset er voldsomt, fordi
det er bare én person som faren din.
Du lever under den skyggen helt fra du er født.
Etter at min far samarbeidet,
flyttet moren min til Arizona med broren min. Jeg kom senere.
Fyren endte opp med å bli med i vitnebeskyttelseprogrammet.
Han er i North Phoenix,
han installerer basseng åpenlyst, familien har en restaurant.
Jeg var fortsatt sint. Jeg og pappa var ikke venner.
Alt som skjedde i Arizona... jeg var opphengt i en livsstil
som jeg ikke kunne slippe, fordi jeg ikke forsto.
Jeg var såret på den tiden, og forvirret.
Barna mine var knust av samarbeidet mitt.
De måtte dra, de ble rakket ned på, de bare... de skrumpet inn til ingenting.
Han hadde skrevet en bok. Boken var en New York Times bestselger,
NESTSJEF
og alle ble interesserte.
Jeg lander i Arizona og folk bare:
"Din far er Sammy the Bull, kan vi få autograf?"
Vi hadde feil folk rundt oss, og jeg ville bli med dem,
for det føltes som man måtte være slem for å få respekt.
Han var allerede en velkjent gangster,
og selvfølgelig oppsøkte de ham og tok ham gjennom sønnen.
Jeg tok dårlige valg, og broren min tok dårlige valg.
På den tiden var vi involverte i salg av ecstasy.
Alle jeg hang med, fortalte alle med to ører
at dette var Sammy the Bulls ecstasyring.
Det var alt som skulle til.
Leiemorderen Salvatore "Sammy The Bull" Gravano,
er arrestert i Phoenix i Arizona.
Politiet sier at Gravano finansierte en nasjonal narkoring
som solgte ecstasy.
Sammy the Bull, alltid med nebbet i trauet, sa:
"Hei, hva er disse... hva vet de ungene her ute?"
Jeg er fanget.
Sønnen min er med, datteren min er med.
Det er jeg som kommer i fokus, og det dobles og firedobles,
når det gjelder alt.
Så... jeg er ecstasykongen.
Dette er, i min historie som kriminell, en liten ting.
Selv om det blir bevist, men det blir det nok ikke.
Sammys forklaring var at han faktisk prøvde å hjelpe dem,
til å befri dem fra det.
Man lurte på om han virkelig prøvde å hjelpe familien,
eller sier denne Sammy Gravano-historien:
"Det var ikke meg, men barna mine. Jeg prøvde bare å være snill."
Det var det han sa om Gotti.
Han klarte å få en avtale for å redde dem, og ta hoveddelen av straffen.
Sønnen hans blir dømt til ni år.
Datteren og kona blir dømt til prøveløslatelse.
Han fikk 20 år for å prøve å redde livet mitt.
De fleste fedre, tror jeg, eller håper jeg, ville gjort det for sønnen sin.
Men det er en tung bør å leve med, selv om...
Ikke la det være en tung byrde. Jeg gjorde det jeg burde som mann.
Ikke bær den byrden. Bare forstå hvor mye jeg elsker deg.
La oss ikke gjøre flere feil, de er ferdige. Det livet er ferdig.
Jeg må ta det ansvaret, det fikk ringvirkninger,
det jeg gjorde, skadet dem.
Vi gjorde alle noe galt, ikke lev med skyld.
Vi går videre. Du gjorde feil, jeg gjorde feil.
Alle gjør feil, og jeg er stolt av deg.
Du er en mann.
Du har fire barn, og du er mann.
Jeg håper bare jeg kan gjøre det samme inntrykket på barna mine.
Det gjør du.
Jeg var nestsjef i den mektigste forbryterfamilien i amerikansk historie.
Jeg var respektert, elsket, engasjert og fryktet.
Se på Sammy "The Bull" Gravano, han har en podcast,
han kjemper mot Michael Franzese, sønnen til Sonny Franzese,
den iskalde drapsmannen i Colombo-familien.
Aner du hva du snakker om?
Nei, ja. Nei, gjør du?
Istedet for å skyte på hverandre, slåss de på podcaster.
Kutt ut, du prater som en klovn.
Det er sprøtt!
Jeg er pensjonert nå, jeg er 76. I mars blir jeg 77.
Podcasten går bra, vi har lagt ut noen flere episoder.
-Er det noen som sier noe i New York? -De ser på det.
Eller hører. Én ting skal sies om pappa,
om folk liker ham eller ikke,
så vet at det han sier er sant.
Hvis jeg kan ha en stemme 35 år senere,
kan jeg be abonnenter og folk som hører på podcastene hans,
om å ikke glorifisere denne mannen.
Han er ikke edel, han er ingen helt. Han er bare en sosiopat.
Det tok meg 20 år å komme til dette punktet,
å få full forståelse og kunne lene meg tilbake og bare...
"Jeg skjønner alt, jeg respekterer livsstilen din, jeg skjønner hvorfor:"
Men jeg kjente deg også som far og venn.
Det er sånn jeg velger mitt forhold til deg.
Podcasten er faktisk noe han tjener penger på.
Det er en abonnementstjeneste.
Når jeg tenker på fortiden min, er det som om jeg har levd tre liv.
Han har denne arenaen, han har dette forumet hvor han snakker om det,
men hva er den andre siden av ham?
Beklager han? Angrer han? For det kan jeg ikke se.
Hva har han endret? Han glorifiserer fortsatt det livet.
Når slipper han taket i det?
Er det noe jeg angrer på, som jeg ville gjort annerledes?
Selvfølgelig.
Når tar du ansvar for de livene du har ødelagt?
Uansett hva jeg føler nå, kan jeg ikke endre det som skjedde.
Det var stygt, men jeg vet hva jeg burde si.
KJENT MAFIABOSS DREPT
Det var stygt, ville du ha endret det?
Ja, slik det føles nå. Men jeg kunne ikke.
Sammy sier: "Jeg er Cosa Nostra til jeg dør. Cosa Nostra er en del av meg."
Og jeg sa: "Nei, Sammy, det er ikke sant. Vi er ikke Cosa Nostra lenger.
Vi trodde kanskje det en gang.
Men du kan ikke si det, du brøt omertà, og det gjorde jeg også."
Jeg forrådte min ed.
Jeg lever ikke det livet lenger, ikke du heller.
-Elsket du Gudfaren? -Jeg elsket Gudfaren.
Er det noe i deg som savner det?
Hvis det var som det var i den filmen, hvis det var total ære og total respekt...
kanskje.
Men ikke slik jeg har lært at det var, og at det er.
Dette er ikke det, det er ikke respekt.
I dette bildet er det slik det skulle være,
det var det det skulle bety.
Av og til ønsker jeg at jeg fortsatt levde det livet. Jeg elsket respekten jeg fikk,
jeg elsket å sitte på første rad. Den raden har jeg ikke råd til lenger.
-Bestefar. -Ja, det stemmer.
"Feite Andy".
Du blir sint når jeg sier at jeg av og til savner det.
-Du sier: "Hva er det du savner med det?" -Jeg ser på disse bildene og...
Se her, dette var da jeg tok med deg og broren din
for å se julenissen hvert år.
Ikke hvert år, dessverre, det var bare tre ganger.
Det livet kunne jeg ønske at kunne ha fortsatt å leve.
-Og det var bare... -Det var ikke meningen.
Jeg tror mange av dem fortsatt lurer på hva det handlet om,
og om det var verdt bryet.
For alt gikk bare i oppløsning.
Det var ikke så mye lojalitet, det var ikke så mye etos.
Alt handlet om individet.
-Er du en god mann? -Jeg tror jeg er en anstendig mann.
Du tenker ikke på en endelig dom?
Det skal jeg tenke på når den dagen kommer. Så får vi se hva som skjer.
Tekst: Cathrine Engebret