Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Хайде, деца, побързайте!
Мамо, не си намирам комплекта с гримове.
- Спокойно, у мен е. - И лаковете ми ли са у теб?
- И те са у мен. Ето го. - А моят таблет?
Дядо няма ли да дойде с нас?
Дядо ви? След фала миналата година? Не.
- Горкият. Мамо, много си злопаметна. - Какво е "злопаметен"?
Човек, който задържа лоши спомени.
Тогава си прав, защото мама държи всичко в себе си.
Хайде, да тръгваме. Ще изпуснем влака. А, ключовете.
Хайде. Бързо, бързо.
ШЕМЕТНО ПЪТУВАНЕ 2: Да, отново им се случи
Дестинация: Перпинян Перон: 2, Потегляне: 10,20 ч.
Не знам какво му става на Рикардо, напоследък все закъснява.
Влакът потегля след десет минути. Да се качваме ли?
- Ето ги! - Тук сме!
Привет, деца.
Така и не му свикнах на това хлапе. Как си, Фернандито?
Тази година не си ли водиш гущера... Чускли?
Не, водя брат си.
Майко мила. Предпочитам гущера.
Да, аз също.
Добре, хайде, деца, всички да се качват, хайде.
Ще потегли всеки миг.
Сигурна ли си, че не искаш да дойда?
- Ти шегуваш ли се? - Още ли си сърдита за случилото се?
Нали накрая всичко се нареди! И виж какво ще ти кажа -
няма да се справиш сама с тях.
- Довели са подкрепление. - Няма да съм сама.
Пътувам с много по-надежден човек от теб.
- Слава богу, успях на косъм. - Както винаги.
Него ли ще вземеш? Но всичко се случи по негова вина.
Разбира се, че няма да взема него.
Дойде да изпрати децата. Но както винаги, закъсня.
- Вече са във влака, тате. - Тогава кой ще пътува с теб?
Някой много по-отговорен от вас двамата.
Ехо!
Сусана ли? Майката на Унай?
- По-позната като Смахнатата Сусана. - Присмял се хърбел на щърбел.
Ние поне не сме откачалки, вманиачени по разни махала,
чакри и тибетски боул гонгове.
- Това беше само фаза, вече й мина. - Извинявай, закъснях!
Идея нямате колко беше трудно
да намеря такси с регистрационен номер палиндром.
Шегичка. Дойде на мига, но сборът от цифрите не беше 11.
Така че се наложи да чакам друго.
Клара, моля те, кажи на Маркос да слезе.
- Вземам си го. - Стига глупости.
Хайде, да ви няма. До скоро!
- Това пък какво е? - Кадя с пало Санто.
Зова за сигурно и благополучно пътуване.
Зови във влака.
Боже, представяш ли си, че Клара предпочита онази откачалка пред нас?
Защо й каза, че аз съм бил виновен за всичко,
като виновният за най-страшното беше ти?
- За какво съм виновен? - За това, че тя научи.
Да, тук си прав.
И то след всичко, през което преминахме, за да го скрием.
Удържах фронта, колкото можах.
Обаче дъщеря ти е много хитра. Накрая... ми го изтръгна.
Връщаме се без новини от бойната линия. Мисията е изпълнена!
- Прекрасно. Имаше ли произшествия? - Нито едно.
- Истината... - Добре де.
Истината е, че баща ти слезе от влака за фас, преди да тръгнем,
аз отидох да го търся и влакът потегли без нас.
Но с децата. После дойде твоята хахава приятелка
и за да го скрием от нея се качихме със сина й в друг влак.
Но ни свалиха и инсценирахме инцидент, за да ни качат на линейка
до най-близката гара, но закъсняхме и се качихме при едни хипита,
който ни зарязаха насред нищото. Затова отвлякохме един пиян мъж,
за да му вземем колата, обрахме бензиностанция,
а когато ни погнаха полицаи, отвлякохме и тях.
Но този път ние бяхме онези, които ги зарязаха насред нищото.
Обаче после пистолетът гръмна и се ударихме в едно дърво.
И стигнахме до дома на един фермер,
който ни откара с трактор до гарата на Астурия,
където, след като стреляхме на снимките на реклама за мляко
и едва не затрихме една крава,
стигнехме точно в часа, в който пристигна влакът с децата,
които отлично бяха отблъснали атаките на умопомрачен кондуктор,
без какъвто и да е проблем.
И това е цялата истина.
Щях да кажа, че истината е, че сте ме изненадали приятно!
Била му го изтръгнала накрая.
Че ти не я остави да стигне до края на изречението.
И сега тя предпочита да иде с онова хахо, вместо с нас.
По-добре да пътува с шантавата майка пред онова, което се случи на нас -
- да й натресе малоумния си син. - За това си прав.
За това... И за всичко останало.
Моля за внимание.
Не е нужно да казвам, че този път няма да цари хаос, като предния.
Всеки от вас си има отредено място, което не подлежи на размяна.
Всеки ще си седи на седалката и няма да става под никакъв претекст.
Разбира се, с изключение на извънредни ситуации
и форсмажорни обстоятелства. Като например:
виене на свят, повдигане и неотложна нужда от ходене до тоалетната.
В такива случаи ще се вдига ръка
и ще се чака един от двамата отговорни възрастни...
Тоест, аз да се отзова на молбата ви. Въпроси?
- Да? - Какво е "неотложен"?
Много спешен. Продължавам. Не се допускат мрънкания,
крясъци и нито един ритник по предната облегалка.
- Всеки, който наруши правилата... - Майко мила,
остава само да ви прочете правата. Успех.
Деца... Деца!
Всеки, който наруши правилата, ще бъде смъмрен
и незабавно изпратен във Вагона на мълчанието.
Не е вярно. Казваш го, за да ни сплашиш.
Не вярвам, че си купила билет за Вагона на мълчанието.
Искаш ли да се пробваш, многознайке?
Мен това с Вагона на мълчанието много ме плаши.
Така и трябва.
Защото в този вагон не може да мигате
или да помръднете дори едно мускулче на тялото си
и само при потъркване на дупето ви в седалката,
се появява един здравеняк и ви хвърля от влака!
- Лъжете ни, няма такъв вагон. - Сериозно ли има такъв вагон?
Ще си взема учебния таблет и ще ида там да си преговарям по математика.
Спокойно, Начо. Дишай дълбоко!
Колко пъти да ти казвам, че се казвам Игнасио?
Майчице, рожбо, какъв си ми всезнайко.
Ще прощаваш, синът ми не е всезнайко.
Той е отговорен, не е като твоя.
Значи сега синът ми е безотговорен, а?
Как така "сега"? Винаги е бил.
Не си ли ти тази, която все повтаря,
че синът ми единственият отговорен за случилото се миналата година.
Да - единственият отговорен за това, че едва не вкараха всички в затвора.
В края на краищата е отговорен, нали така?
Уважаеми пътници, влакът ще потегли след минута.
Така, добре. Момент, къде е Паблито?
- Ето го. - Къде?
Право под носа ти, истеричке!
Но той е навън!
Вярно. Колко чисти били прозорците.
- Дали не е флегматично това дете? - Бях ви казала да седите мирни!
Малко си пада по гонитбите.
Паблито...
- Клара! - Не слизай!
Стой на място, дребен! Ще ме изтеглиш!
Не!
Не може да бъде.
- Да поискаме ли помощ? - Да поискаме ли кофеин?
Не мога да повярвам.
Не ми казвай, че ти се струва смешно.
Да, всъщност, да.
Ти на какво се смееш, чинчило?
Звъня веднага.
- Точно така! Да спрат влака! - Не, звъня на баща ти, ще откачи.
- На баща ми? - Фелипе...
- Не... - Какво има?
Да не си отвлякла дъщеря ми?
- Тате, как си? - Разтревожен. Всичко наред ли е?
Да, всичко е точно.
Звъннах просто да ти кажа, че всички успяхме да потеглим с влака.
Не било чак толкова трудно.
Е, с учител като мен... Много те улесних.
Начо
Това беше всичко, дочуване! Начо! Начо, чуй ме добре.
Кажи на кондуктора да спре влака незабавно. Тичай!
Мамо, първо - не ми викай Начо, казвам се Игнасио.
И второ - не се шашкай.
Миналата година ни се случи същото и нямаше никакъв проблем.
Виж какво - влакът има престой в Барселона след три часа.
Ако хванеш самолет, ще ти трябват точно час и 20 минути
и ще стигнете даже час по-рано.
Не бъди всезнайко и веднага ми дай да говоря с кондуктора.
Клара, не ми е в стила, но ако ни врътнеш някой номер,
ще звънна на моя и на твоя баща и ще им разкажа случилото се.
Клара, спокойно, знаем как се процедира -
държим се естествено, строим настрана от проблеми
и избягваме кондукторите. Особено
ако са психопати шизофреници с фобия към децата.
Мамо, бледа си. Сложи си руж. Край.
Как е възможно да се случи?
Стига, посмей се, не е като да не е смешно.
Смешно ли? Ние сме дори по-некадърни от Рикардо и Фелипе.
Много те моля - не сме чак такива идиоти като тях.
Имаме портмонета.
- Купуваме си самолетен билет и... - Самолет ли?
Не е възможно, страхувам се от летене.
Ти защо мислиш, че пътуваме с влак? Аз съм най-ужасната майка на света.
Недей да се упрекваш, никой не е виновен.
И какво ще правим сега?
Влакът стига до Перпинян за седем часа -
ще си наемем кабриолет и ще потеглим невъзмутимо на път -
като Телма и Луиз, по магистралата с вятър в косите.
Знае ли човек - може да срещнем Брад Пит в някоя бензиностанция.
- А детето? - Какво дете?
Онова там.
Ще го оставим на гишетата на гарата, да си го прибере майка му.
Как пък не! И да разбере, че другият й син е сам във влака.
Едва успях да скрия позора от миналата година,
а да вземе да ми се случи това!
Тогава му вземаме семки, бутаме го в някое шкафче
и го вземаме след две седмици, когато свърши лагерът.
Това дете там ли е, или е в метавселената?
А ако някое дете се обади на техните и им каже?
За това тук се съмнявам - говори по-малко от емоджи.
Хайде, да идем да си наемем кабриолет.
Точно - да наемем нещо.
Добър ден.
Спешно трябва да наемем кола.
Кабриолет, две места, огромен багажник.
- Добре де, не чак огромен. - Кабриолет, две места...
Не, не я слушайте. Нормална кола, с пет места, ако е възможно.
- Нормална, с пет места... - Но да е хубава.
Хубава, с пет места...
- Да стигнем Перпинян за седем часа. - Добре.
Това няма да е лесно - и най-бързият път отнема осем часа.
- Не е възможно. - Напротив, вижте.
Това е най-прекият път. И толкова отнема - осем часа.
Хрумва ми само да хванете самолет до Барселона...
Каква е тази мания по самолетите! Имам страх от летене!
Успокой се. Вземи тези, напълно натурални са.
- Правя ги в дрогерията. - Забрави! Бог знае какво им слагаш.
Така ли стана? Щом предпочиташ, да си признаем всичко,
и нека Рикардо и баща ти отидат да вземат децата.
- Паяк! Двоен! - Не!
- Спечелих, спечелих! - Е, не!
Миналата година ни беше по-яко,
защото можехме да правим каквото искаме в нашето си купе.
Да, и защото взех портмонето на баща ми.
И можехме да си купуваме газирани с кофеин!
И да ядем каквото поискаме.
Така е. А ще трябва да устискаме седем часа във влака, без да ядем!
Още сега се хвърлям от влака.
Споко, Фернандито. Дишай дълбоко.
Стойте тук и се правите на жертви, щом искате.
Аз отивам да си уча с таблета.
Недей! Трябва да сме заедно. Не бива да се разделяме.
Добре де, оставам.
Приятели, няма да повярвате. Погледнете в коридора.
Прекрасно, желая ви приятно пътуване.
Деца!
Следя ви изкъсо!
Тези проклети дечица пътуват сами.
По-бързо! Ще ни хване.
Сега!
Спокойно, всичко е наред.
- Елате с нас. - Какво? Не, не мен.
Тях! Тези деца са престъпници.
Боже, дечица!
Сега вече наистина се хвърлям от влака.
Как сте? Как върви? Аз съм Лукас! Помните ли ме?
- Да. - Да.
Какво пътуване беше, а?
- Значи сте предприели ново? - Да.
Прекрасно, прекрасно. Това е прекрасно.
После ще мина да поздравя родителите ви.
- Те къде са? Във вагон-ресторанта ли? - Да!
Като си помисля за глупостите, които направих миналата година,
защото смятах, че пътувате сами, без родители.
Сега се лекувам и това няма да се повтори.
Идеално, защото тази година ги няма.
Иска да каже, че тази година с нас са майките ни.
Разбира се - страхотно. Какво по-естествено от това да се редуват?
И така, желая ви приятно пътуване.
Тези твои хапченца за нищо не стават.
- Направо ще ми изскочи сърцето. - Ефектът им отнема малко време.
Но не го мисли, ще бъдеш мека като памук за разбиването на самолета.
Гладен съм.
Мили боже, това дете е като брат си.
Дали да не го таксуваме като домашен любимец?
Ще си спестим билета и нуждата да го търпим.
Не би ти мигнало окото.
Прощавай, има адски удобни клетки - с дупки за въздух и всичко.
Бърчиш нос на всяко мое предложение за съхранение!
Извинете. Спешно ми трябва клетка
за транспортиране на животни като тази. Къде ги дават?
- В магазина, където я купих. - Тук сигурно заемат, нали?
Откъде да знам? Да приличам на стюард?
Не. Но приличате на Риби темерут.
Аз съм Лъв.
Точно така. Лъв темерут.
- Обаче съм Стрелец, госпожо. - Знаех си аз - лъжлив Стрелец.
Който е и темерут.
Мислите ли, че кондукторът наистина се е променил и вече е мил?
- Или се преструва, за да ни спипа? - Дано да е истина,
защото колегата му не изглежда мил колкото онзи миналата година.
Още ли ни гледа?
Тръгна ли си вече?
- Ваше ли е, госпожице? - Да, благодаря.
Трябва да измислим нещо.
Не може просто да си седим, докато ни хване.
Така си е. Трябва да измъдрим нещо, за да намерим храна.
Какво? Не мога да мисля на празен стомах.
- Вижте! - Сега пък какво има?
Обърнете се скришно и вижте милия господин, който ни заговори по-рано.
Обърнете внимание на китката му.
Има куфарче завързано с белезници!
Изумително! Обзалагам се, че е шпионин!
Какви ги говориш? Сигурно е преподавател.
- Или... Или учен! - И аз това си мислех.
Обзалагам се, че в куфарчето носи формулата за някое жестоко откритие!
Или нещо, с което да нахрани Третия свят.
И което превръща въздуха в протеини. Или предпазва от болести!
Или някой фосфоресциращ грим!
Така, ето ни тук. Видя ли, че не се умира?
Да. Проблемът е, когато излетим.
... на компания "Еърланц" за Барселона.
Колко са спокойни!
Полетът ще продължи час и 20 минути.
Няма да издържа толкова.
Спокойно. Това е, ако пристигнем. Ако се разбием, ще е по-кратко.
Идва стюардесата. Отваряйте си ушите!
Следвайки международните правила за полети,
- ще ви демонстрираме... - Което е доста...
Ти там! Слушайте какво говори!
... кислородни маски и аварийни изходи.
Много е важно да слушате внимателно. Коланът трябва да бъде закопчан
винаги, когато светят светлините за сигурност.
Самолетът има осем аварийни изхода -
два в предната част, четири над крилата и два
в задната част на самолета.
- Слушай какво ти се говори! - ... ще осветят коридора...
Обяснява за аварийните изходи, изпускаш!
Не забравяйте, че най-близкият може да се намира зад вас.
Спасителните жилетки се намират под седалките ви.
- Що за хора са тези, бога ми! - Какво?
Няма ли да чуеш стюардесата?
Като заумираме, не идвай да ме питаш.
- Нещо да не ти хлопа? - На мен ли ми хлопа?
Я кажи, умнице, къде ти е спасителната жилетка?
Я кажи, умнице, къде ти е мозъкът?
Е, хубава работа, изпуснах.
Простете, може ли да повторите онова... Откъде надувахме?
Ясно, добре.
Слушай бе! Слушайте всички, какво ви е прихванало?
- Нямам думи... - Ще слушам, ако искам!
Вижте я!
Нещо не е наред.
Благодарим ви за вниманието и ви пожелаваме приятен полет.
Така, започва се.
Привет отново. Към вагон-ресторанта ли си тръгнала?
Да.
Нека да те придружа, така ще поздравя и майките ви.
- Наложи се да идат до тоалетната. - И двете едновременно?
Ами да.
Какво по-нормално? Знаем я храната във вагон-ресторантите...
- Искаш ли нещо? - Да. Един хотдог, ако обичате.
Заповядай.
Благодаря.
- Родителите ми са ето там. - Добре тогава.
Да, качих се на влака и го открих. Седи сам, носи куфарче.
Държа го под око, няма как да се измъкне.
Най-сетне! Но това няма да ми стигне.
Успокой топката, той е за всички.
Какво ти е? Да не си видяла призрак?
Стой така. По-бледа си и от майка ми.
Няма да повярвате! Погледнете скришно назад.
Един мъж говори по телефона.
Този определено е шпионин. Следи учителя.
Какъв учител? Във влака учител ли има?
Разбира се, онзи умният с куфарчето.
Какво решаваме? Умен ли е, или е учител?
- Не може да е и двете едновременно. - Трябва да кажем на кондуктора.
Куфарчето с формулата е в опасност.
Чакайте. Не знаем дали наистина се е променил и можем му вярваме.
Трябва да поемем този риск, човечеството е в опасност.
Става въпрос на оцеляване.
Но, Фернандито!
Какво? И моето си беше въпрос на оцеляване.
Хапчетата, които ми даде, пет пари не струват.
Разбира се - виновна съм аз, че не мога да правя хапчета,
- а не ти, че си зодия Везни. - Моля?
Виждаме сламката в чуждото око, а не гредата в своето.
Какво общо има зодията ми?
Това, че сме в ретрограден Меркурий, а той разстройва въздушните знаци.
Като го споменахме - как те е страх от летене, като си въздушен знак?
- Пишка ми се. Предния път не отидох. - Пак ли?
Направи го тук. Няма да разваляш равновесието на самолета.
- Ще се изпусна. - Добре де, аз ще го заведа.
- Дай път, че този тук спи. - Не. Няма да си сваля колана.
Тогава прескачаме.
- Хей! - Да беше ми заел онази клетка.
Какво правиш толкова време там?
Хайде, излизай вече!
Какви ги вършиш, диване такова?
- Не... - Идвай!
- Искам да остана. - Ще вземеш да паднеш в Сарагоса!
Майчице, хлапето се опита да избяга през клозета.
- Незабавно се нуждаем от клетка! - Идвай тук, Паблито.
Веднага си сядай на мястото.
Казах да си сядаш на мястото.
Какво правиш, нещастнико? Ще килнеш самолета!
Спирай веднага!
Влизай вътре и си слагай колана.
Уважаеми пътници, преминаваме през зона с турбуленция.
- Извинете за неудобството. - Предупредих ви аз!
Да ви видя сега. Не знаете нито къде са нещата, нито какво да правите!
Върнете се по местата си и затегнете коланите...
Не, нищо не им казвай! Нека умрат! Нека умрат всичките!
Да са слушали!
Господи, права беше! Всички ще умрем освен теб!
Какво?
Моята жилетка.
За какво ти е, като не знаеш как да я надуеш?
Дами, моля ви, успокойте се! Бъдете така добри да спрете и...
- Не мога да дишам. - Господи!
Кабината се е разхерметизирала.
Боже, не мога да дишам!
Свалете кислородните маски!
- Какво става? - Всички ще умрем!
Бихте ли говорили една по една, моля?
Да, разбира се, да.
- Какво правите? - Нали си предаваме личните вещи?
Това е при влизане в затвора.
Аз просто вземам показания за случилото се в самолета.
И не е нужно да си предавам бижутата?
Не. Може да си задържите... бижутата.
Прощавайте, от липсата на опит е. За първи път ме арестуват.
Знам само каквото съм виждала по филмите. Колко вълнуващо!
Слушам ви.
Дамата тук се сдърпа с половината самолет.
Опита се да убие стюардеса и прочее.
И разбира се, като нападна и мен, аз се защитих и малко се спречкахме.
Но да е ясно, че нищо не съм направила, аз съм жертва.
Пък и трябва да бъда в Барселона по спешност - чака ме сватба.
Голямата работа!
Аз съм булката! Ето - нося си роклята, ако не ми вярвате.
На приятелките ми им се сторило забавно
да ме заведат за моминско парти в Мадрид, да ме напият
и да ме зарежат с булчинска рокля и билет за връщане.
Да се спукаш от смях, а?
Омъжвам се в Барселона след няколко часа - трябва да бъда там.
Ние също трябва да бъдем там, защото...
- Защото... Защото е важно. - Жива да не бях, трогваща история.
Бъдете спокойни,
- ще ви откараме час по-скоро. - Наистина ли? В Барселона ли?
Не, драга. Ще ви заведем в участъка, за да ви поеме националната полиция.
- Какво?! Не може... - Какво? Не може...
Трябва да бъда в Барселона, не знаете каква свекърва имам...
Да видим сега, секунда. Тишина. Не може да ни го причините.
Въпрос на живот и смърт е да ни пуснете да си идем.
Смилете се над клетото дете, не е яло нищо часове наред.
За него не се тревожете, ще го заведем при настойниците му.
Само това не!
Искам да кажа, че няма нужда. Няма нужда.
Няма да ви пуснат, преди дежурният съдия да определи гаранция.
А се боя, че това няма да се случи преди утре сутрин.
- Не! - И ще спим в затвора!
- Хубавата страна... - Тази. Тази ми е хубавата страна.
- Моля? - За полицейското досие, нали?
Или тази ви харесва повече?
Благодаря ви! Това е най-вълнуващото нещо, което ми се е случвало!
Нали може да кача снимката в Инстаграм?
Не.
Е, да те хвърлят в затвора и да не може да го разкажеш, не е яко.
Така де, не се засягайте - яко е, но не толкова.
Все едно да спиш с Брад Пит и да не може да разкажеш.
Но вие не сте в затвора.
Значи може да го разказвам! Като онова за Брад Пит.
Не съм спала с него, но го разказвам наляво-надясно.
Казвахте нещо за някаква хубава страна...
Да. Хубавата страна е, че до утре сутрин
приятелката ви ще изтрезнее от това, което е взела.
А аз какво правя? Трябва да стигна за сватбата.
Вие ще си спестите сигурен развод, навярно след по-малко от година,
както се случва в 70 на сто от случаите,
избягвайки дванайсетмесечно пропадане в бездната,
като всяка сутрин се питате какво сте мислили, когато сте се омъжвали.
А вярвайте ми - ще се питате, защото ако мислите, че бракът ви
има шанс да пребъде, значи сте по-изперкали и от приятелката си.
Стига, деца, недейте да си внушавате.
Това че някой изглежда като злодей, не означава, че е опасен шпионин.
- А куфарчето на учения? - Какъв учен? Вижте сега...
На терапията ни учеха, че параноята е враг на здравия разум.
Може да е бижутер и да си държи там мострите,
за да не му ги отмъкнат.
Не прилича на бижутер. Прилича на учен.
Опасни хлапета сте. Значи твърдите, че познавате хората по вида им.
Тогава аз на какво приличам?
На човек, който не е ползвал крем в живота си.
На някой сухар?
Добре, да видим...
Връщайте се при майките си, че сигурно се тревожат.
Защо не ни вярва?
Няма какво да се направи - терапията го е излекувала твърде успешно.
Не е за вярване - миналата година не спря да повтаря,
че сме сами във влака, а тази не вярва на нищо.
- Обаче ние бяхме сами във влака. - Да, но той нямаше доказателства.
Именно! Точно това ни трябва - доказателства.
Три жени и един малолетен от полет 4815162342
на компания "Еърланц" в 11,50 ч.
Спречкване с член на екипажа, довело до принудително кацане.
Така, отиваме в участъка в центъра на Сарагоса.
- Дали съдията може да побърза? - Боя се, че не.
Колко мислите ще бъде гаранцията?
С хаоса, който предизвикахте, и включени принудителното кацане
и причинените щети за всички пътници,
- може да стигне до 30 000 евро. - Моля? Нямам толкова пари!
Ако сметнете какво ще икономисате от формалностите по развода,
първата терапия в опит да го избегнете
и втората в опит да го преодолеете, повярвайте ми,
не плащате на държавата толкова, колкото ще си спестите.
Задържането ви излиза на сметка, вярвайте ми.
Я кажете, как бихме могли да уредим този въпрос?
Да речем, ако прибавим 500 евро, за да се случи днес?
Ще прибавите и опита за подкуп, който извършихте току-що.
Изобщо не съдействаш. Каква зодия си?
Такава, на която й е дошло до гуша от асценденти.
Жестоко, побесня. Ще ме тикне в пандиза!
За бога, наслаждавайте се на преживяването!
Предстои ни най-хубавото - къпането!
Изправят те срещу стената и ти пускат маркуча под налягане.
Направо върхът. Не сте ли гледали? Страшно е полезно за целулита.
Така, извадихте късмет.
В участъка има и други задържани и съдията ще ви види днес.
- Подпишете тук. - Но нали ще ни изкъпят?
Да, госпожо, веднага след масажа и ароматерапията.
Тази не ми се струва много светната. Паднал ни се е стажант.
Божичко, нямам толкова пари. Съдията няма да ме пусне.
Спокойно, имам план.
Хей, тази откърти.
Това е от сънотворните, които й дадох.
Понеже е Везни, отнема време да подействат.
Една Везна дръвчето трудно гризва!
Да. Не се тревожи. Измислих идеалния план,
но ми трябва подкрепление на гарата в Барселона.
Онова куфарче няма да ни се изплъзне.
Били сме прави - искат учения. Каза си всичко по телефона.
- Трябва да кажем на Лукас. - Но той не ни обърна внимание.
Сега ще го направи.
Сега ли? И защо? Заради черните ти очи?
Не, заради това.
Записах целия разговор на мобилния си.
Хайде, да идем да кажем на Лукас.
Да тръгваме.
Така ли ще ни отведеш? Без белезници или нещо? Не звучи сериозно.
Ще ви сложа белезници. Такъв е протоколът.
Пак добре.
Ако не й бях казала, нямаше и да се сети.
Майко мила, кой би предположил, че нормалната си ти?
Никъде няма и следа от Лукас.
- Няма го в задната част. - Може да кажем на друг кондуктор.
- Не, мен ме е страх. - Ето го Лукас!
- Лукас! - Лукас, Лукас, Лукас!
Лукас
Като ни види днес, съдията ще ни иска по-малко, нали?
- Какво? - Е, за ранно плащане.
Когато си платиш глобата веднага, ти опрощават половината.
А ако съдията ни види по-рано, ще платим по-рано,
а като платим по-рано, трябва да ни намали цената, така става.
- Знам си правата. - Нима?
Имате право да запазите мълчание, а изобщо не го ползвате.
Имам право и на обаждане.
Звънете на когото искате, мобилният си е у вас, луда жено.
- Да бе, вярно! - На адвокат ли ще звъннете?
За какво ми е адвокат? Звъня на туристическия офис в Сарагоса.
Щом ще ни пуснат по-рано, да идем да видим "Нуестра Сеньора дел Пилар".
Приятели, трябва да намерим друг кондуктор и да му разкажем всичко.
Да, веднага щом крадецът си тръгне, ще потърсим.
- Не ни вижда. - Мустаците ли си засуква?
Супер, ще срещне измамника и ще го спипа.
Да видим!
Действат заедно!
Идват!
В готовност са, ще се качат в Барселона.
Ще ги чакам на вратата, за да ги пусна.
Отлично. Стой в следващия вагон, аз поемам вагон-ресторанта.
Добре, значи така се разбираме. Да. Трима възрастни и едно дете.
Вие няма да дойдете, нали?
Тур, значи? Нали уж бързахте.
Е, не чак толкова. Това с бързането е по-типично за Риби и Близнаци.
- Това ли е базиликата? - Да.
Веднага отваряйте вратата, или детето ще си го отнесе!
- Да отворя ли? - Разбира се, че не!
Отваряй, че съм луда за връзване!
За луда - луда е.
Отваряйте!
Какво правиш?
Мръднете! Отивайте да обикаляте!
Не мога да си отворя вратата! Тура ли изгубихте, що ли?
Дайте път!
Варда!
- Нито дума за това на никого. - Да, да, знам си.
Направо ще откачи, като се събуди.
Не виждам причина - тя се страхува от самолети, а не сме в самолет.
Добре дошли на тура "Сарагоса от птичи поглед".
На ваше дясно виждате базиликата "Нуестра Сеньора дел Пилар",
датираща от 1681 г. Бароков...
Дали да не й сваля очилата? Ще вижда по-малко, като се събуди.
Виж я ти, ще свърши нещо полезно. Давай.
- Резиденция на мюсюлманските... - Да, да! Страшно интересно!
Вижте колко красива е Ебро.
Слушай, да не си прекалила с дозата на хапчетата, които си й дала,
- и да е хвърлила топа? - Де този късмет?
Защото щом се събуди, тя ще е тази, която ще убие мен.
Идея нямаш колко отмъстителни са Везните.
От Везна спасение няма.
Всъщност аз съм тази, която ще те убие.
Развеждаш ме из Сарагоса по въздух, а се омъжвам след час и половина
в Барселона!
Девойче, спокойно. Преминаваме към втората фаза от плана. Гледай.
Дай това.
Изчезвай. Седни на мястото ми.
Да, много интересно. Но бих искала да видя
и нещата, които хората обикновено не виждат - монументите извън града.
- Извън Сарагоса ли? - Да, например... Саграда фамилия.
- Тя е в Барселона. - Барселона не е ли извън Сарагоса?
Какво ще ти стане, ако се отбием, като ни е на път?
Нямам разрешение за полет до Барселона.
Моля те, въпрос на живот и смърт е.
- Не, до Барселона... - На живот и смърт за теб!
Закарай ни в Барселона, или не отговарям! Луда съм за връзване!
Аз съм опасен престъпник.
Това какво е? Белезници или лукова глава? Луда съм за връзване!
- Добре, ще ви метна, кълна се! - Добре тогава. Дай газ.
- Няма да позволим да оберат учения. - Но какво да правим?
Добре, добре. Ще кажа нещо, което не съм и мислил, че някога ще кажа.
Ще се обадя на мама.
Адски странно, не ми вдига. Какво ли прави?
- Внимавай, внимавай! - Какво става?
Еха, стигнахме! Ето го плажа! Видя ли колко лесно било?
- А къде предлагате да кацна? - Доближи се до водата, ще скочим.
Като в "Сървайвър"!
Как ще скачаме? Носим белезници!
Боже, колко си досадна. Случайно да не си Риби?
Не, Худини съм, нещо да ми кажеш?
Сусана, това дете ме зяпа. Сусана.
Дребен, не се дръж като обзет от зли сили!
Но... какво е това?
Откраднал е ключовете на полицайката.
Браво, Паблито! Долу бягството от реалността, да живее клептоманията!
Какво?
- Хайде! Хайде, скачай! - Не, не!
Мен няма да ме хвърляш, благодаря!
Хей, вие! Забравихте детето!
Не, благодаря! Задръж го - за причиненото неудобство!
Клептоманчето!
Звънни й пак, да видим дали този път ще вдигне.
- Не, не вдига. - Прати й гласово съобщение.
Мамо, слушай внимателно. Във влака ще бъде извършено престъпление.
След малко пристигаме на гарата в Барселона.
Там ще се качат едни крадци, за да извършат обира.
Трябва да им попречим.
Мамо, нещо много важно - донеси ми розовия лак за нокти. Край.
Ето на! Вече сме на плажа в Барселона!
Кастилетът, хляб с домати по каталунски...
Слънце, ела да ме видиш, ела да ме видиш.
Слънце, ела да ме видиш, че ми е студено.
- Такси! - Мое си е!
Такси!
Много ясно, защо ще спира? Приличаме на изпълзели от криптата.
- Такси! Такси! - Не, не. Такси!
- Такси! Такси! Такси! - Какво правиш?
- Такси! - Такси!
- Такси! Изчезвай! - Такси!
Здравейте. Към гарата, много моля. Бързо.
- Не, не! Слизай от таксито! - Няма!
- Към църквата "Света Ана", моля. - Не, към гарата.
Към гарата.
- Не, към "Света Ана"! - Две на едно - към гарата!
Моля ви, дами, църквата е по път към гарата, ще закарам всички ви.
- Сливи ли имаш в устата? Пали тогава. - Мъжете сте пълни дръвници!
- На мен ли го казваш? - Пали.
Влакът за Перпинян...
Никого не виждам - нито майка ти, нито приятелката й.
Да слезем ли от влака, за да кажем на полицията?
А ако са се качили, без да ги видим? Да ги оставим ли сами във влака?
Не е голяма работа - и те направиха същото с нас.
Както направи баща ти миналата година.
Нека ти напомня, че стана заради дядо ти.
Оставете глупостите и гледайте!
Нямат багаж.
Сто процента са подкреплението на злодея.
Имат пистолет! Търсят учения.
Закопчай ме, моля те.
Нали сте сигурен, че църквата ни е по път и няма да се отклоним?
Сигурен съм.
Искаш ли дребния - да ви носи пръстените?
Как пък не.
Телефонът ми! Сигурно е годеникът ми!
Не, недей да го вдигаш! Полицията може да ни намери!
Какви ги плещиш?
И аз искам да говоря с децата си, но не може!
Твърде близо сме, за да ни хванат точно сега.
- Любов моя! - Естер, къде си? Всички те чакаме.
Нали ще дойдеш?
Разбира се, миличък, на две пресечки съм. Хванахме задръстване.
Свещеникът казва, че не може да чака повече, имал друга венчавка.
- Моля? Дай го на телефона. - Какво?
Дай свещеника!
Чедо мое, нормално е да имаш съмнения.
Нали говорихме на предбрачния курс - няма от какво да се страхуваш.
Но и няма нужда да караш свещеника да чака цял час!
Извинете, отче, идвам, на две преки съм. Съмнения няма никакви.
Да направим ли така - дайте телефона на някого свободен, а вие започнете.
Но как да започна церемонията при тези обстоятелства?!
Защо не, чувам ви идеално. Ще видите, че ще стигна за "да"-то.
Кълна се, писна ми от глупости!
- Събрали сме се тук днес... - Ускорете малко де, по-бързичко!
Говоря бавно, за да ви дам време да стигнете.
Не, говорех на шофьора на таксито. Дай газ!
Добре де.
Събрали сме се тук днес...
Ще те вържа!
Знам какво трябва да кажа, няма нужда да ми подсказвате!
За да свържем в свещен брак...
Какви ги вършиш, бе?
Как какви ги върша? Това преля чашата.
Проклятие.
Няма начин, не вдигат.
Престоят на гарата е 15 минути, а вече минаха десет.
Може да са се качили в някой от задните вагони.
Трябва да претърсим целия влак.
Да се разделим. Ние поемаме назад от вагон-ресторанта,
- а вие - другата страна. Ясно? - Ясно.
Този кой е?
- Женихът. - Не моят.
Този е на следващата венчавка - казах ви, че ме чака друга.
- А булката няма ли я? - Не.
Тогава вземам този!
Проверихме навсякъде, трябва да са някъде навън.
Ето ги!
- Мамо! Мамо! - Клара!
- Мамо!
Мамо!
- Сега я втасахме. - Не. Щом като сме тук,
ще потърсим останалите и ще попречим на кражбата, съгласни?
- Да! - Щом казвате.
Тичай, тичай!
Не мога. Не, не мога.
И сега какво?
Сега вече може да наемем кола до Перпинян.
Ще отнеме колкото влака.
Нямаме достатъчно пари в брой, за да наемем кола.
А не може да ползваме картите си, защото полицията ще ни намери.
Бягаме от закона, в случай че не ти е ясно.
А, да. Още не мога да повярвам.
Знаеш ли, сега се сещам, че платих за хеликоптера с карта.
Моля?
Всичко приключи - намерили са ни. Край, предавам се.
Пишка ми се.
Пак ли? Не сме ти давали вода от последния път, когато ходи.
Вярно.
- Жаден съм. - Млъквай, чинчило.
Да си пил на плажа - цялото море беше под носа ти.
Аз нагълтах половината.
Мили боже. Ще вземе да се разболее това дете.
Добре - да намерим тоалетна, да се поизсушим и...
Да се обадим на властите да чакат децата на гарата.
Край, това беше - несъмнено сме по-некадърни от баща ми и Рикардо.
Не, чакай, моля ти се. Не може да се предадем, след като стигнахме дотук.
Щом като всичко е загубено, нека изиграя последния си коз.
Не съм си и помисляла, че ще го кажа.
- Какво искаш? - Здрасти, злато!
Радвам се да чуя гласа ти.
Можеш ли да ми направиш едно преводче?
Чакай да видя дали съм разбрал. Искаш превод от мен ли?
Какво си пушила?
Направи го, но на другата сметка, не мога да ползвам картата.
Забърках се в нещо сериозно!
Добре, разкажи ми, че за теб всичко е сериозно.
Бягам от закона, полицията ме издирва за принудително кацане,
смъртна заплаха към полицай и отвличане на хеликоптер!
Ето, видя ли? Да ти имам проблемите!
На мен тук ми разказват играта в "Call of Duty",
а това твоето е по-скоро като "GTA", така че спри да се филмираш.
Добре тогава. Да потърсим тоалетна. Че направо газ пикая.
Не, тази е момичешката!
Знам те аз, ще се опиташ да избягаш отново. Влизай.
Започни да го сушиш, аз не мога да стискам повече.
Това е по-силно от клозета в самолета!
Добър ден.
Видях нов вдовец, който не е за изхвърляне.
Но той си е за мен. Набелязала съм си го от предното пътуване.
- Жена му вече сдаваше багажа. - Каква си потайна.
Нямам си друга работа, ще ти разказвам.
Защо мислиш, че се записах на тура до Перпинян?
Да побързаме, защото ако автобусът потегли без нас,
- и двете ще останем с пръст в уста. - Почакай, трябва да пишкам.
Госпожо, бихте ли били така добра да останете с куфарите за миг?
- Да, разбира се. - Благодарим ви.
- Чу ли това? - Кое?
- Дай си колана. - Моля?
Не мога да повярвам.
Престъпление в повече няма да ни направи по-големи престъпници.
- Побързай де, ще изпуснем автобуса! - Как очакваш да побързам?
В куфара има 40-килограмово дете.
А, ето го там! Перпинян! Почакайте! Почакайте ни!
Помогнете ми! Оставиха ни тук заключени!
- Помощ! - Извадете ни оттук!
- Съжалявам, бяхме в тоалетната. - Все същата песен.
Майка му... Какво сте помъкнали? Тежи поне 40 килограма.
Какво беше това?
Хълбокът ми. Става все по-зле, млади момко.
Хайде, бъди така добър да помогнеш да се кача на автобуса.
Хайде.
Сега съм по-добре.
- Вземете си номер, преди да седнете. - Какво?
За тоалетната.
За да не седите прави на опашка, докато автобусът е в движение.
- Когато е свободно, ще ви извикам. - Добре.
Да седнем отделно, за да не разберат, че сме заедно.
- Ехо! - Ехо! Тук сме!
Какво е това?
Ела в коридора Важно е!
Да чуем какво е това важно нещо, което искате да ми кажете.
Не искаме да ви плашим, но във влака има едни хора с много явна цел -
да ви откраднат куфарчето.
Слава богу, че не искате да ме плашите.
- Трябва да се скриете веднага. - Още не сме измислили къде.
- Не е лесна работа - във влак сме. - Вярно е, че не е лесна работа.
Вашият ред А37
Боже, вярно било това за опашката. Трябваше да отида на автогарата.
Не се тревожете. У мен е следващият ред.
Ако го искате, моята простата е във форма.
Благодаря ви.
Хей, ти си се промъкнала.
Нямаш и 50 години. За какво си тук? Да ни отмъкнеш мъжете ли?
- Не, не, правих си лифтинг. - Сигурно...
Съжалявам, тоалетната не е на разположение.
- Какво? - Боя се, че я запуших.
Трябва да спрете! Тоалетната е запушена!
Не спирам нито за тоалетна, нито за друго.
Трябва да спрете, ходи ни се до тоалетната!
- Спирайте, спирайте, спирайте! - Спирайте, спирайте!
А, не, не! Не спирайте!
Имам превръзки за неволно изпускане на урината. Кой иска?
Спирайте, спирайте!
Добре де, спирам. Но само за пет минути.
Хайде, слизайте. Вие няма ли да слезете?
Не, аз си свърших работата.
Какъв им е проблемът на тези хора? Тук сме от векове!
- Затова не исках да спирам. - Хайде бе, хора!
- Аз свърших за нула време. - Не излиза.
- Боже, не бива да спираме отново. - "Не бива да спираме отново."
- Отивам да отпуша тоалетната. - Няма да стигнем, няма да стигнем.
- Изчерпа ми се търпението. - Какво?
Къде тръгна?
- Пак ли? - Искаш ли да стигнеш навреме?
Да не предлагаш да зарежем тук всички старци?
Не всички, този ще го вземем. Онази се оказа права - отмъкваме мъжете.
Хей, какво правите, извадете ме оттук!
Съжалявам, но много бързаме!
- Не ме оставяйте затворен с това тук! - Наистина съжалявам.
- Какво става? - Можеш ли да караш това нещо?
Иска ли питане, спокойно.
- Барселона - Перпинян - Хей! Автобусът потегля!
По дяволите, задави се.
- Пали, за бога, трябва да запалиш! - Не мога!
- Спряха, да тръгваме! - Хей, чакайте ме!
Идват, идват!
Майчице, все едно сме в "Живите мъртви".
Да бягаме!
Паблито? Паблито!
Паблито!
Паблито, идвай тук!
Паблито... Идвай...
Едни зомбита идват за нас!
Бързо!
Тичай, тичай!
Много съм ви задължен за помощта. Имам идея. Надявам се да се получи.
- Влизайте. - Брей!
Какво си мислите, че правите? Тук не се влиза.
На дечицата им е много интересно да видят как работи влакът.
Но влизането тук е забранено.
Простете, драги, но случаят е извънреден.
- Да. - Трябва да спрете влака.
Какво говорите? Не е възможно. Излизайте оттук!
Не ми се иска да ме карате да ползвам сила.
- Незабавно спрете този влак. - Да, добре.
Прехвърлих управлението на централата.
Вече нищо не може да се направи оттук. Съжалявам.
Не се тревожете.
Кола. Кола! Спри! Спри!
Добре, отивам да търся обхват.
- Не казваше ли, че не може да звъним? - От това по-лошо няма как да стане.
Трябва да говоря с Начо.
Идва друга кола! Спри! Спри!
Колко недружелюбни са хората! Никой не спира.
Дали да не покажа малко бедро?
Какво точно искаш? Да спрат или да бягат с мръсна газ?
Не е за вярване какви са хората. Имаме дете със себе си!
Страхотна идея. Дребен, ела насам.
Застани тук. Не мърдай, каквото и да става,
и ще ти дам много як подарък, разбрахме ли се?
Да ви видим сега.
Две чертички. Слава богу.
Начо, вдигни си телефона. Вдигни... Начо?
Мамо? Мамо!
От сега насетне ще говоря само аз! Ясно ли е?
Начо? Начо...
Проклетият обхват!
Паблито, дръпни се оттам!
Няма да стане така, все едно не го познаваш.
Не мърдай оттам! Реверсивна психология.
Па... Паблито, ела тук! Паблито, отмести се!
Паблито!
Видя ли? Отивам да говоря с него.
Какво стана?
- Не му ли каза какъв е проблемът? - Казах му. Предложи да ни закара.
- Е, тогава? - Обаче е Риби.
- Моля? - Представяш ли си?
И какво като е Риби? Да не го остави да избяга, защото е Риби?
- Нямам им доверие на Рибите. - За бога, в отчаяно положение сме!
Знам, и се опитах да оправя нещата, но асцендентът му е Лъв.
Сърбала съм им попарата аз, няма начин.
Не мога да повярвам.
Нито пък аз - спира една кола, а се оказва Риби с асцендент Лъв.
- Не върви, нищо не върви! - Спрял е мъж и си знае асцендента.
Не го знаеше. Сама се досетих от извивката на веждата му.
Знаеш ли какво? Край с глупостите.
Майко мила, онзи от сериала!
- Турчина, турчина! - Кой?
Как си, турчин? Често ли се отбивате насам?
Извинете, трябва ни помощ...
Нека малко си побъбрим де, това ни е моментът ала Телма и Луиз!
Тя е Телма, аз съм Луиз. А ти - Брад Пит.
- Коя от двете спа с Брад Пит? - Млъквай.
- Може ли да ни закараш до Франция? - Да, няма проблем да ви закарам.
- Еха, говори испански! - Да, местя се в Испания.
Добре правиш, момчето ми! Испания красива!
Испанската тортиля, брюнетките, хамонът...
Моите целувки къде да е не ще намериш,
затова от полата ми няма да се отделиш.
Само секунда, да преместя кашоните отзад.
Не, няма нужда. Може ли да тръгнем веднага? Много бързаме.
- Разбира се. - Аз ще се кача отпред.
Тя ще се качи отзад с детето, прилича на неин син.
Добре. Добре.
Много моля?
- Той е секси, а аз съм самотна. - И аз съм самотна.
Но ти остава повече време да си секси, отколкото на мен. Хайде.
Все ми казват, че бих могла да съм звезда в сериал.
Ти какво мислиш?
Да.
Знаех си аз. Коя зодия си?
Но...
- Хайде, слизайте. - Какво стана?
- Не ми казвай, че е риби. - Слизайте от пикапа.
Моля? Но защо?
Защото ми пусна ръка. Хайде, да ви няма.
Извинявай, кълна се, само исках да ти изчисля асцендента.
- Прости ни. Прости ми. - Съжалявам. Не.
Хайде.
Гледай, хубавецо, ключовете ти!
Не... За бога.
Направо не е за вярване, наистина.
Къде...
Отивам в Португалия.
Да видим сега, Ромарио.
Не ми казвай, че не си забелязал, че не аз съм в този костюм!
Лукас, успокой се. Пусни Навалес.
Не прави нищо, за което ще съжаляваш, имам обяснение.
Никакви обяснения не ми се слушат.
Слушат ми се, как да не ми се слушат? Трябва да се изслушваме.
Нали човек като слуша, се учи, така че моля, нека чуем обяснението.
Опитах се да ти обясня, но не ми повярва.
- Затова се наложи да те обезвредя. - Аха, значи било истина онова...
Наистина съм от тайната полиция.
Да бе, а аз съм градският шериф. Я се разкарай.
Виж, няма да ти дам униформата си. И не само това, ще докладвам...
Съжалявам, но не мога да позволя да застрашите операцията.
- Брей, кой да предположи? - Ромарио ни сътрудничи.
Значи си бил от тайната полиция? Какъв си потаен.
Аз ли? Не, човече, не. Той ме помоли за помощ,
защото нямаше билет, а трябваше да го пусна във влака,
и ето ме - давам своята лепта за каузата.
Наречи ме Уотсън, наречи ме Робин, наречи ме Мортадело, ако щеш.
А онези биячи?
Не можех да го задържа без подкрепление, затова качихме
колеги на престоя в Барселона, за да го направим.
Майчице, цяла година терапия, а пак ще успеете да ме побъркате.
И какво е направил този човек?
В куфарчето си носи оригиналния ръкопис на "Дон Кихот".
- Онзи на Сервантес ли? - Не, онзи на Перес-Реверте, умнико.
Възнамерява да го изнесе извън страната.
Но аз ще му попреча.
Еха.
Нали?
Виж ти, вече имаме обхват. Да видим кой е.
Гласово съобщение от Начо ли? Да чуем.
Мамо, слушай внимателно.
Във влака ще бъде извършено престъпление.
След малко пристигаме на гарата в Барселона.
Там ще се качат едни крадци, за да извършат обира.
Трябва да им попречим.
Мамо, нещо много важно - донеси ми розовия лак за нокти. Край.
Да видим какво означава това.
Набраният от вас номер е изключен или е извън обхват в момента.
- Да не би наистина да са в опасност? - Каква ти опасност? Сега говорихте.
Измислят си такива неща, за да те разиграват.
Не направиха ли същото с Рикардо миналата година?
Да не си забравила? Със снимката с кетчупа, който уж бил кръв.
Да, вярно, така е.
Не на мен тези. В опасност бил.
- Отвори на мига, Морис! - На мига!
Не можете ли да отворите вратата като предната? Не можете, ясно.
- Всичко приключи, падна ни в ръцете! - Падна ни в ръцете!
В ръцете си имате сериозен проблем - не съм сам.
- Тук съм с едни приятелчета. - Спокойно, деца, тук съм!
- Лукас, помогни ни! - Лукас!
- Пусни децата! - За начало
престанете да блъскате вратата, много е дразнещо.
Трябва да спрете някак влака.
А, да! И искам кола, за да избягам. С достатъчно места за мен
и за приятелчетата ми.
Не говорете глупости, ще ви хванем, преди да стигнем границата.
- Няма как да избягате. - Няма как!
От този миг насетне на всеки десет минути, които изминат,
без да сте изпълнили заповедите ми, едно от тези дечица си заминава!
"Заминава" да не означава, че...
- Франция - 7 км - Страхотно!
Ще успеем. Вече сме почти във Франция.
Вече усещам опиянението. Гледай - едва произнасям думите.
Уи, уи. Се муа. Каролина Ерера.
- Видя ли? - Да.
Не, не може да бъде!
Сигурно ги е извикал турчинът.
Какъв темерут. На никой мъж не може да се има доверие.
Трябваше да съм си взела поука от секс приложенията.
И сега какво?
Как какво? Например, да сложат на профилите на мъжете
рейтинги от други ползватели, за да знаем какво да очакваме.
Какво говориш? Просто замълчи.
Не стигнах чак дотук, за да ме хванат сега.
Така те искам, човек! Най-сетне ме кефиш!
- Още са ни по петите. - Да.
Проклятие! Пропаст!
Ти пък, от това ли ще се плашиш? След всичко, което преживяхме?
Давай газ!
- Край. Дотук бяхме. - Хайде, да се хвърлим в пропастта.
- Защо ще се хвърляме в пропастта? - Ами да! Като Телма и Луиз!
Боже, каква си захлупена. Ти нали искаш да скочим?
- Не е ли яко? - Не...
Видя ли? И детето иска да скочи. Ти си единствената захлупена тук!
Двама на един сме. Хайде де, давай напред! Давай!
- Никога на нищо не си съгласна. - Вече са тук.
Хайде, идвате с мен.
Франция - 7 км
Госпожо, моля ви, обърнете.
Трябва да вземем децата от гарата, а сме много близо!
Не чух нищо след "госпожо". Какъв ти е проблемът? На една възраст сме.
Ако сте искали отмъщение, защо не звъннахте на ортаците си,
за да ни арестува някое местно ченге?
Първо на първо, служителите на реда нямаме "ортаци". Имате ги вие.
И второ - много ясно, че няма да кажем за грандиозната си издънка.
Да, беше ни повече от достатъчно онова миналата година.
- Станахме посмешището на полицията. - Така ли?
Ще кажа само, че се наложи да се местим от Астурия в Сарагоса,
- за да си спестим срама. - Какво се случи?
Нищо, група откачалки, с един луд тийнейджър за главатар,
- ни отвлякоха и ни зарязаха в нищото. - Стига толкова сладки приказки.
Това ви е шансът да блеснете. Във влака имало много опасни крадци.
Ако ги задържите, ще отнесете лаврите.
Моля ви, да идем за децата, да се уверим, че са добре,
да ги качим на автобуса за лагера,
а после ни арестувайте и правете каквото искате.
Влезте ни в положението, знаете ли колко е трудно за една самотна майка
да съчетава грижите за децата с престъпната дейност?
Малко разбиране.
Моля ви, чуйте ме.
Осъзнавам, че сторихме нещо ужасно,
но ние не сме престъпници. Ние сме майки.
Децата ми са във влак, пътуващ към Перпинян.
Искам само да ида дотам, да ги посрещна и да ги кача на автобуса.
И така ще бъда малко по-малко лоша майка.
Не е лесно да отглеждаш сама две деца.
Правя всичко по силите си.
Но ако стигнат на гарата, а няма кой да ги посрещне,
това ще бъде най-лошото нещо, което съм им причинявала някога.
Благодаря ви! Благодаря!
Благодаря! Много ви благодаря! Хиляди благодарности!
- Благодаря! - Може ли да пуснете сирената?
- Да, защото малко бързаме. - И за да е още по-яко, нали?
Боже! Боже, благодаря ви! Благодаря.
Виждам, че не ме вземате на сериозно.
Така че ще изпълня обещанието си. Кой иска да бъде първи?
Всичко приключи, Морис, само си утежнявате положението.
Не ви ли е ясно, че аз командвам тук?
Че ако не изпълните желанията ми,
ще затрия всички тези противни хлапаци!
"Противни" ли ни нарече?
- Ние сме шестима, а той е само един. - Е и? Той е голям и има пистолет!
Да не сте посмели да пипате дечицата!
- Отворете вратата! - Отворете вратата!
Голямо постижение е, че успяхте да ни намерите.
Лавирахме повече от еднорък гребец.
Е, с кредитните карти, с обажданията...
Нали ти казах?
А и с браздата от старци, която сте оставили по шосето,
все едно следяхме хлебни трохи.
Оставихме и един чаровник, ще знаеш. Турчинът - направо пари!
- Видяхте ли го? - Да, радва окото.
Погледнете, ето я границата!
Франция
- Няма да успеем, много е далече. - Напротив, ще успеем.
- Мили боже, вие ми се свят от нерви. - Не, човече, не е от тях!
Сънлива си, защото сме във Франция.
Тук всички са сънливи.
Не си ли гледала рекламите за парфюми?
О, Каролина Ерера. О, Париж. Жан-Пол Готие.
Уи, уи, се муа. Моет Шандон.
- Отворете вратата! - Няма!
Ще боря до десет,
и ако не изпълните желанията ми, ще има последици!
Десет. Девет.
Осем. Седем.
Шест. Пет.
Четири. Три.
Две. Едно.
Така да бъде. Ще започна от най-малките!
От най-малките ли? Започни с големите - те са живели повече.
Сега!
- Ще ви дам да разберете! - На ти!
Отдръпнете се!
- Лукас! - Дечица!
- Спокойно, ние сме полицаи. - Закъсняхте, вече си изядох боя.
- Арестуван си, Морис. - Арестуван.
Вече ви е ясно какви ги е дробил вашият човек, ученият.
Както когато на терапия ни казваха: "Външният вид лъже".
И като мен миналата година, когато си мислех, че пътувате сами.
- Но ние пътувахме сами. - Също като тази година.
Връщайте се при майките си, че сигурно умират от тревога.
И да се разберем - нито дума за това на никого, чувате ли?
Но... какво ще стане с формулата?
- Книга ли било? - Било книга!
- Ръкопис. И то оригинален. - От Перес-Реверте.
За щастие, непокътнат.
Това е наследство на човечеството. Оригиналът на "Дон Кихот".
- Майчице! - Майчице!
Елате да ви сваля белезниците.
- Значи ще ни пуснете? - Да. Идете да вземете децата си.
Знам какво е сама да се разправяш с децата,
защото безочливият ти бивш съпруг е свалил 25-годишна,
която и сам не знае как е забил
с този си вид на перколясал грубиян с бирен корем.
Не че не ни е интересна историята ви, но...
Тръгвайте.
Благодарим ви.
Не е на 25 години, на 26 е.
И таз добра, всички са слезли. Не можеха да почакат и минута?
Какво правите тук? Трябва да слезете.
Децата ми пътуваха на тези седалки тук самички. Видяхте ли ги?
Да, отведоха ги.
Как така са ги отвели? Кой ги е отвел?
- Не знам, някакви мъже. - Моля?
Някакви мъже ли?
Не!
- Паблито! - Мамо!
Фернандито!
- Децата ми. - Мамо!
Добре ли сте?
Да видим, какво беше онова за престъплението в съобщението ти?
Нищо, мамо. Беше ни скучно във влака.
Така ли било? Ще говорим после.
А вие? Какво правите тук?
Дойдохме да ви спасим. Малка разходка.
Остана ни време да купим нещо от "Макдоналдс".
Трябваше да ги видиш. Умираха от глад.
- Ами да. - Само да знаеш какво преживяхме!
- На мен ли го казваш? - Обаче ние замалко да умрем!
- Взеха ни за заложници! - Ами и мен също.
- Хайде. - Чао, тате!
Чао! Весело прекарване!
- До скоро, дядо. - Надминал си себе си -
да кажеш на баща си и Фелипе. Бяхме се разбрали да си мълчиш.
Не бях аз.
Е, тогава? Как разбрахте?
Имаме си своите връзки.
Ето, видя ли? Да ти имам проблемите!
На мен тук ми разказват играта в " Call of Duty",
а това твоето е по-скоро като "GTA", така че спри да се филмираш.
Че кой ще иска превод от теб? Ти нямаш пукната пара.
Кой? Майка ми. Бягала от закона.
Казва, че я издирвала полицията заради принудително кацане,
смъртна заплаха към полицай и отвличане на хеликоптер.
Не ми звучи като да е във влака.
Голяма забава ни чака.
Не мога да повярвам. Пада ми се, че съм родила син зодия Риби.
Аз пък съм родил престъпница.
Що за дързост? Никого не си родил.
Ако ни бяхте казали за случилото се, можехме да ви дадем съвет.
Дебелоглавки.
Ами да - ние с баща ти сме истински експерти в бягането от закона.
Направо съм потресена - мъжете ти обясняват дори как да сгафиш,
защото вече са сгафили по-добре преди теб.
- Така си е. - Вие какво общо имате с това?
Аз ли? Нищо. Отивах към влака. От Куенка съм.
- Боже, потеглят. - Лек път!
И така - мисията е изпълнена. Децата са пакетирани и пратени към лагера.
Наехме кола, така че може да ви откараме.
- Добре. - Не.
- Ние с теб ще си наемем кабриолет. - Сериозно ли?
Иска ли питане, Телма?
Обичам те, Луиз!
Да тръгваме.
- Хей, Телма беше хубавата, нали? - Разбира се!
Превод АЛЕКСАНДРИНА ГЮНДОАН
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО