Leo og Mawads historie begynte i Algerie
med bomber, død og idealisme.
Det kunne ikke ende bra.
Etter 30 år gjorde det ikke noe at
begge hadde blitt rike og mektige.
Hevn er immun mot tid.
Det er greia med revolusjoner.
De trenger alltid noen å skylde på.
En forræder.
MALAGA FLYPLASS
Det var aldri en politisk kamp.
Og heller ikke ideologi.
Det handlet om å såre.
Krigen var bare et påskudd
for å gjøre gjensidig, uopprettelig skade.
Uten mulighet til å tilgi eller glemme.
Det jeg gjorde, kan virke forferdelig eller illojalt,
men jeg tror det er tydelig at jeg står med familien til slutten.
Dessuten trenger du meg.
-Jeg trenger kun kona og barna. -Ikke egentlig.
Selv om irakerne tar seg av Mawad, må noen holde Hugo i sjakk.
Og du er jo kjempeflink til det.
-Hva vil du jeg skal gjøre? -Tja, drikke gift?
Hva?
Du bør dra tilbake til Madrid, der du hører hjemme.
-God dag, Mario. -God dag, sir.
-Takk. -God dag.
Vil du bli kvitt meg?
Etter alt jeg har gjort for dere?
Slutt å tulle. Du gjorde det for deg.
For din ambisjon.
Og du har gjort det bra.
Du kom tomhendt
og drar med en full bankkonto.
Jeg er svigersønnen din.
Du spiller en uviktig rolle, ektemannen, ledsageren.
Alle kan gjøre det.
Du har fortsatt leukemi.
Jeg kommer til å bli 100 år.
Leo.
Ring en ambulanse!
Kan noen ringe en ambulanse?
Leo, ikke dø.
Leo.
Beklager.
INFORMASJON - RAPPORTER ID-KORT/PASS
Jeg er lei for det.
La oss dra herfra.
EUROPAS STØRSTE VÅPENHANDLER DREPT I COSTA DEL SOL
Mawad lekket til media at Leo Farad,
den velstående Marbella-forretningsmannen,
faktisk var våpenhandler med bånd til terrorister.
FARVEL FARAD
Det gjorde drapet på ham
til et hevndrap drevet av løgner.
Ingen venner eller allierte kom i begravelsen.
Alle kom med unnskyldninger bortsett fra Henry,
som sendte et telegram med kondolanser fra Alaska.
Carmen nektet å samarbeide med politiet
og å navngi de som var involvert.
Kjenner du Nabil Mawad?
Nei, jeg hadde aldri sett ham før.
Jeg skal drepe ham.
Jeg kommer tilbake og dreper ham.
Nei, du skal bli der du er.
-Mamma... -Ingen flere dødsfall, takk.
Jeg fikser dette.
Det kan ikke fikses!
Jo, jeg skal snakke med Mawad.
-For faen, kan du høre på meg? -Hugo.
Jeg lover å få deg hjem.
Mente du alvor med Mawad?
Ja.
Jeg inngår enhver avtale jeg må.
-Jeg vil ikke miste flere. -Pappa ville aldri godkjent det.
Faren din er død.
Og ikke én venn kom i begravelsen.
Si meg, hvilke andre valg har jeg?
Politiet?
CESID? CIA? Hva bør jeg gjøre?
Hva kan jeg gjøre? Ringe Gina?
Tanya.
Tanya!
Skal du be om medfølelse fra ham som drepte mannen din?
Oskar!
Tar jeg feil?
Jeg vil ha Hugo hjem.
Og Mawad er den eneste som kan garantere at det skjer.
Fordi du stoler på ham, hva?
Prøv å forstå henne.
-Jeg gjør det. -Prøv hardere.
Han venter dere.
Vi vet det.
Kom igjen, mamma.
Jeg hadde ingenting med pressen å gjøre.
Leo hadde mye dritt å skjule, og det selger aviser.
Jeg kom ikke for å snakke om Leo.
Jeg vet hvorfor du er her, men det er komplisert.
Nei, det er det ikke.
Jeg vil bare ha ditt løfte.
Og hvem sitt løfte gir du meg?
Din sønns?
Broren min har rotet til nok,
han vil ikke gjøre det igjen.
Hugo er en narkoman.
Narkomane er uforutsigbare.
Jeg tar ansvar for ham.
Jeg sender ham på rehabilitering.
-Eller er ikke mitt løfte godt nok? -Nei.
Det er ikke det.
Hør nøye etter, Mawad.
Du gjorde min mor til enke,
og hun har ikke sagt et jævla ord til noen.
Hun har ikke samarbeidet med politiet.
Hun er blitt ydmyket av avisene
og finner seg i paparazzien.
Hva mer ønsker du?
Hva med huset?
Hvilket hus?
Huset deres.
Du dreper faren min,
og nå vil du gjøre oss hjemløse?
Jeg vil ikke se dere i Marbella igjen.
Ta det.
Mamma...
Han vil bare ydmyke oss.
Huset betyr ingenting.
Sett deg ned.
Det er mitt hus, så jeg bestemmer.
Få tak i en mekler, så overfører jeg det.
Jeg vil ha det skriftlig at om noe
skjer med broren min,
en ulykke, en jævla influensa,
står du alene ansvarlig.
Og du må godta en ting til.
For guds skyld.
Ingen flere innrømmelser fra oss.
Det ville ikke være noen i familien din.
Hva sa han?
Jeg godtar ikke det.
Klart du gjør.
Han er min onkel.
Og mannen min er død.
Det er opp til deg.
Mamma og jeg respekterer det.
Og hvis jeg nekter?
Dette vil aldri ende.
Ender det hvis onkel dør?
Får vi det skriftlig?
Han tilbød oss en avtale.
Hvilken avtale?
Vi forlater Marbella og slutter med våpenhandel mot fem millioner.
For å starte på nytt et sted.
Seriøst?
Betaler han oss?
Oskar, hør på meg.
Vi må få slutt på dette.
Vi kan be om ti millioner.
Eller 20 eller 100, mens vi er i gang.
-Det er ikke en forhandling. -Jo.
-Nei, det er det ikke. -Jo.
Hvor mye er det verdt å ofre onkelen min for?
Fem millioner?
Nei.
Skjønner dere ikke
at han vil utslette Farad-familien og dens ettermæle?
Nei.
-Jo. -Nei.
-Jo. -Nei, onkelen din er ikke en Farad.
Han er onkelen min.
Da må du velge.
Er du enig?
Si noe.
Mawad har rett i én ting.
Broren min ville aldri gjort det alene.
Søsteren min sa det.
Hvilken del?
Vi ville miste huset uten pappa uansett.
-Det er ikke sant. -Jo.
Å leve slik koster millioner.
Hvem vil stole på oss nå?
CIA?
Cubanerne?
Monzer?
Familien min er i kaos nå,
og hvis du vil redde onkelen din, er det enkelt.
Dra.
Hvordan kan jeg dra?
Det er et valg.
Onkelen din eller Farad-familien.
Det de ber meg gjøre, er foraktelig.
Det er opp til deg.
Du vet det, ikke sant?
Hva da?
At sannheten er
at du ikke synger så bra.
Noen måtte si det.
Trodde du jeg ikke visste det?
Så?
Det er den eneste måten jeg kan komme meg unna alt dette på.
En slags redning.
Lykke til.
Jeg er ubevæpnet.
Jerome, det holder.
Det var på tide.
Er du her for å trygle for onkelen din
eller for å si hva som skjedde i Irak?
Har ikke Habib sagt det?
Han svarer meg ikke.
Kanskje han fant ut at du drepte Leo og avbrøt alt.
Det er verre for deg,
for du kommer aldri til å få betalt for et oppdrag igjen.
Du trenger ikke flere lik, Mawad.
Du får huset,
vi forlater Marbella.
Hva mer vil du bevise?
Du får onkelen min.
På én betingelse.
Jeg utleverer ham ikke som et offer.
Lov meg at han ikke vil lide.
Det er ikke opp til deg.
Kan du ikke gjøre det på en smertefri måte?
Hør, Oskar.
Jeg har en avtale med Farad-familien.
Hvis du vil respektere den,
vet du hva du må gjøre.
Hvis ikke
kommer jeg etter dere alle, inkludert sønnen din.
Og det ville vært kjipt, ikke sant?
Ikke sant, Jerome?
Fryktelig.
Det er det.
Gjør alt Oskar ber deg om.
Vi snakkes snart, ok?
Alt er ordnet. Ha det.
Ha det.
Nå?
Han kom med et forslag.
Hvem?
Mawad.
Mamma sa at Oskar kommer for å forklare det.
Sa hun noe mer?
Mawad vil nok ha penger.
Hva om han vil ha mer enn det?
Hva kan vi gjøre? Seile verden rundt til vi blir tatt?
Det ville vel ikke vært så ille?
Ikke sant?
Klarer du å gjøre det?
For et rot dere to laget.
Du beholder huset i Madrid.
Du må kødde med meg, Oskar.
Familien har akseptert, og du får litt over en million.
Hva med yachten?
Kjøp en ny.
Jeg vil ikke ha en ny. Manuel og jeg liker denne.
La oss se om du kan forstå dette, Hugo.
Faren din er død.
Virksomheten er borte.
Alt er borte.
Monzer er borte.
Det er over.
Det er et spørsmål om verdighet.
Verdighet kommer ikke av en jævla yacht.
La oss avklare én ting.
-Var Carmen og Sara enige? -Ja.
Det er derfor jeg er her.
Er ikke verdt det.
Hvis dette tar slutt...
Én ting til.
Mawad vil prate med deg.
Med meg?
Han vil sette betingelsene.
Hvilke betingelser? Avtalen er vel inngått?
Avtalen er med Farad-familien.
Manuel prøvde å drepe ham.
Han må betale prisen.
-Han vil drepe meg. -Nei.
Nei.
Han vil at du skal kompensere for det.
Kanskje gjøre en jobb. Det får du vite.
Jævelen drepte faren min.
Jeg synes vi har ofret nok.
Det er opp til deg.
Men vi må være realistiske.
Og fremfor alt smarte.
Hva om jeg ikke kan gjøre det?
Det handler om stolthet.
Han vil at du skal komme til ham og trygle.
Ikke over telefonen?
Det må være personlig.
Hjemme hos ham.
I dag.
Hvorfor haster det sånn?
For å få det overstått.
Og hva faen skal jeg gjøre?
Seil yachten tilbake til Marbella.
Du er ikke nødt.
Det er greit.
Takk for at du ble med.
Hva skulle jeg gjort?
Tatt Hugos parti etter alt som har skjedd?
Du har gjort det til nå.
-Jeg prøvde å stoppe ham. -Og hva skjedde?
Lurte eller overtalte han deg?
Pokker, Manuel.
Det er én ting om det var meg, jeg er ung.
Men du?
Jeg ble forelsket.
Jeg ble revet med.
Ble du revet med?
Jeg var ensom, Oskar,
og Hugo hjalp meg.
Nei, Manuel. Jeg hjalp deg.
Jeg presenterte deg for familien.
Det er ikke det samme, og du vet det, for faen.
Hugo trengte meg.
For en jævla timing!
Jeg vet jeg rotet det til.
Det er derfor jeg gjør alt jeg kan for å hjelpe deg.
Jeg vil ikke ødelegge for deg
eller Sara eller noen av Faradene.
Jeg vil bruke livet mitt på å seile rundt.
De ville ha funnet deg.
Hvem bryr seg?
Å leve er hensikten.
De ukene på stranden var mer intense
enn 20 år i gruvene.
Du sover dårlig, du er redd...
Men jeg har aldri følt meg så fri.
Vet du hvorfor?
Jeg hadde ingen forventninger.
Det var som om verden stoppet opp.
Jeg kunne ligge på dekk i ti timer og lytte til havet
og si til meg selv: "Pokker, Manuel,
"du har havnet i trøbbel hele livet
"i forsøket på lykke,
"når alt du trengte var dette."
Hva gjør du?
Vi drar til stranden.
Hvorfor?
Hva skjer?
La oss gå ut.
Greit.
Kødder du med meg?
Seriøst?
Det er Mawads betingelse.
Og familien aksepterte.
Hvilken familie?
Det er enten deg eller alle.
Dessuten lovte du å hjelpe meg.
Å ikke skape flere problemer.
Vi har ikke noe valg.
Ba Mawad deg gjøre det selv?
Han ba meg overgi deg.
Skal du ikke det?
Beklager.
Herregud.
Tror du bare du kan drepe meg og late som ingenting?
Returnere til et normalt liv?
Skal du drepe meg?
Manuel?
Jeg har rotet ting til, men jeg er den ekte familien din.
Ikke nå lenger.
Greit, da.
-Vil du at jeg skal knele? -Nei.
-Snu meg? Lukke øynene? -Det holder!
-Hva faen vil du? -At du skal hjelpe meg!
Hvordan da?
Skyt deg selv.
Tror du jeg er redd?
Jeg har sett døden hele livet,
i gruvene, i steinbruddene.
Så gjør det.
Det er din familie, du må gjøre det.
Kom igjen.
Finn litt fred for én gangs skyld.
Vis litt baller.
Du vil huske dette resten av livet.
Havet, stranden, ansiktet mitt...
Kom igjen, for helvete! Din jævla drittsekk.
Din jævel.
Du er en jævla dritt.
Din jævla dritt.
Det var den verste dagen i mitt liv.
Jeg nådde bunnen.
Bare for å glede familien.
Faradene.
Valgene jeg hadde tatt, hadde trengt meg inn i et hjørne.
Inn i tragedie.
Det er greia med skjebnen.
Noen ganger er den uforklarlig.
Absurd.
Til og med ironisk.
Og vi forstår den ikke.
Det at hevn ikke alltid forgår.
Fordi hevn er immun mot tid.
Og blir guddommelig rettferd.
En revolusjon.
Hva skjedde med Manuel?
Jeg klarte det ikke.
Beklager.
Jeg prøvde. Jeg sverger på at jeg prøvde.
Han stod foran meg, men jeg klarte det bare ikke.
-Det er greit. -Nei, det er ikke det.
Jeg skulle gjort det for deg.
For familien.
Mawad er død.
Han er død, Oskar.
Han, Jerome og hele staben hans.
Du gjorde det rette.
Politiet kom hit for to timer siden.
De etterlot seg to masker, Ronald Reagan og ayatollah Khomeini.
Irakerne.
Min fars plan.
Du gjorde det rette. Du var flink.
Leo hadde rett.
Saddam Hussein tilga ikke Mawad.
For alle revolusjoner trenger noen å skylde på.
Hva ba du Manuel gjøre?
Å stikke av.
Å seile jorden rundt med Hugo og aldri komme tilbake.
TIL SALGS
Mawads død var ikke slutten på problemene våre.
Med Leo død og ingen allierte i sikte
kunne vi ikke holde forretningene i gang.
Vi måtte selge eiendommer for å betale gjelden vår.
Hvis vi klarte å overleve,
var det takket være min opprinnelige idé,
den som brakte meg til Marbella.
Aerobic.
Det var slutten på en epoke
og et tegn på at den verdenen vi kjente, var i ferd med å forsvinne.
SOSIALISME ELLER DØD
Cubanerne fikk aldri G5-ene,
men de godtok en avtale om å trekke seg ut av Sør-Afrika.
Sovjet gjorde det samme i Afghanistan,
men det var bare en smakebit på det som skulle komme.
Innen knapt tre måneder
tok den 45 år lange kalde krigen slutt.
Ideologier,
klassekamper og den kommunistiske drømmen
ble en fortid som alle ville glemme.
Det var slutten på historien.
Og så, da jeg ikke hadde noen forventninger,
skjedde et mirakel.
Hei, Sara.
Takk for at du kom.
Kjenner vi hverandre?
Jeg var i bryllupet ditt.
Mamma sa det, men jeg husker deg ikke.
Bryllup er sånn.
Ble du overrasket?
Ja, siden vi ikke er
-i våpenbransjen. -Jeg vet det.
Og jeg vet ikke hva annet CIA ønsker.
Faren din og jeg kom godt overens.
Mamma sa det også.
Var dere noen gang sammen?
Herregud, nei.
Men han hjalp meg mye.
Takket være ham fikk jeg medalje og forfremmelse.
Vi var ideologiske fiender, men jeg respekterte ham.
Ser man det.
Jeg er lei meg for det som skjedde.
Takk for det.
Men jeg tviler på at du ringte to år senere for å kondolere.
Jeg vil hjelpe deg.
Deg og familien din.
Hvorfor det?
Av veldedighet?
Du er den eneste kvinnen jeg vet om som har solgt kanoner og napalm.
Søker du en dobbeltagent, bør du vite at jeg hater CIA.
Ikke noe problem.
Jeg holder meg i bakgrunnen.
Du vil forholde deg til Monzer.
Få ham til å tro du vil inn igjen.
Du vil ha min beskyttelse og samme autonomi som faren din hadde.
Han heter Momo Tshikedi,
og han er en del av nasjonalstyrkene i Kongo.
NPFC.
Geriljaer kjemper mot president Mobutu.
De har diamantrike områder, det er slik de finansierer alt.
-Gina vil vi skal mekle... -Gina?
...mellom Monzer og NPFC.
Hun vil vite alt.
Monzer?
Det er mye penger på spill.
-Mamma. -Sara...
Du kan få huset tilbake.
Og du kan hjelpe Tanya og Hugo.
Hvilke våpen?
Kalasjnikover, luftvernmissiler og panserammunisjon.
Vent litt. Vil du seriøst tilbake?
Sara, den kvinnen er en bråkmaker.
Husker du hva hun gjorde med det polske skipet?
Pappa ville tatt avtalen.
Selvfølgelig.
Men du er ikke faren din.
Vi bør gjøre det Leo ville gjort.
Hva om Monzer ikke vil snakke med oss?
Jeg kan gi deg fem prosent provisjon.
Du ga faren min ti.
Faren din er ikke her lenger, Sara.
Og tidene har endret seg.
Hva med åtte?
Og noen jemenittiske diplomatpass.
Og sluttbrukersertifikater.
Glem sertifikater og pass.
Kommunismen er død.
Sør-Jemen vil sannsynligvis ikke engang eksistere om tre måneder.
Jeg blir mest sannsynlig kastet ut herfra.
Men du må ha en plan B, ikke sant?
Syria? Libya?
Sudan?
Hva er dere ute etter?
En stabil avtale med garantier.
Det samme faren min hadde.
På den måten vinner alle.
Med diplomatisk immunitet og et sluttbrukersertifikat,
om det så er det siste Jemen utsteder.
Kommunismen kan være død,
men dens hærer vil ikke forsvinne.
Vet du hvordan faren din og jeg feiret en avtale?
Faren din pleide å få hanner
fordi arabere verdsetter dem mer.
Ja, men hunner er sprekere.
Ja, det er de.
Det er opp til deg.
Hva tror du?
Hva med begge?
Tekst: Nina Bjørnås
Kreativ leder Stine Ellingsen