Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ако това не се беше случило, можех да ти кажа:
"Ето, това е твоята сграда.
Преброй до двадесет и ще се втурна на сцената."
Дамир!
Чуваш ли ме, Дамир?
Викни, ако не стигаш до вратата.
Дамир!
Ще разбия вратата, дръпни се от нея.
Чуваш ли?
Добре ли си?
Кажи!
Можеш ли да държиш тук?
Линейката ей сега ще дойде.
- Недей. - Мамка му.
Знаеш ли си кръвната група?
Добър ден.
Звънях преди малко, викнах линейка на "Цреска" 3.
Току-що дойдох.
Да, той е в съзнание,
но мисля, че е изгубил много кръв.
На ръката и на врата.
Улица "Цреска" 3, трети етаж.
Пристигат. Благодаря ви.
Здравейте.
Какво е станало?
Какво стана?
Опит за самоубийство.
- С взлом ли влязохте? - Да.
Добре.
Вдигнете малко краката му.
Марля, моля.
Как сте? Много ли ви боли?
Как се казвате?
- Дамир. - Изпадахте ли в безсъзнание?
- Добре съм. - Кога се случи?
Около 15 ч.
Към 15 ч. ли? Сигурен ли сте? Сега е почти 20 ч.
- Приятел ли сте му? - Брат.
- Така ли го намерихте? - Не, беше прав.
Но като нахълтах, падна.
- Не знам коя кръвна група е. - Нищо, ще се оправи.
- Ще дойдете ли с нас? - Да, да.
Всичко ще бъде наред.
Дамир, не затваряйте очи, за да знаем, че сте в съзнание.
- Не може да идвате. - Но лекарката каза...
Нещо не сте разбрали.
Няма да сме далече, отиваме на "Рандичева".
- "Рандичева". - Чакайте...
Ще се видим там.
Здравейте, мисля, че брат ми е приет при вас. Казва се Дамир Луцич.
Втората врата вдясно. Питайте там.
Благодаря.
- Извинявайте, това е брат ми. - Добър ден.
Има ли хепатит С?
Не, защо? Всичко наред ли е?
Ще се оправи.
Сестрата ще ви даде документите за подпис.
- Къде? - Лена!
Лена!
Елате, младежо.
Проверете данните и се подпишете.
Ето, това е за вещите.
Готово ли е?
- Изчакайте отвън. - Ще съм отпред.
Няма да се бавим.
Каква е процедурата? На психиатър ли се минава?
Лекарят ще ви обясни, изчакайте.
- Бруно Луцич? - Да.
Елате с мен до апартамента за разследването.
Само да видя има ли нужда от мен.
Колко време ще отнеме?
Хайде.
Един момент. Не знам какъв е редът, нека да попитам лекаря.
Хайде.
Какво ви става?
Хайде, не ми губи времето.
Искат да ида с полицая в жилището, но кажете, ако ви трябвам тук.
Ще отнеме поне още половин час.
Върнете се след това.
А вие имате ли заповед?
Не разбирам процедурата, но едва ли ви е лесно.
- Сигурно имате сто неща на главата. - Част 100.
Слушам те, част 100.
Част 124 отива на адреса.
Разбрано.
Добър вечер.
Вие ли разбихте долу и тук?
- Да. - Документите.
Той не отваряше ли?
Да, не отваряше.
Чух го преди това по телефона, нещо не беше наред.
- Затова разбих вратата. - По-конкретно?
Той спомена кръв.
- Не помня подробности, само кръвта. - Ще си спомните.
А кой е бърсал кръвта?
Къде е бърсано?
Ето тук, тук. И тук.
Не знам.
Нямам никаква представа.
Той откога е тук?
- От началото на годината, по работа. - Не се е регистрирал.
- Може би. - Ясно.
А тази берета?
Взе я от някакъв свой приятел. Явно не я е върнал.
- Имате ли разрешително? - Не, но пистолетът не стреля.
Реквизит е, трябваше ми за снимки.
Проверете го.
Извинете, но трябва да ида в болницата.
Дай му документа. Вървете.
Ще оставя нещата му тук.
- Благодаря, довиждане. - Довиждане.
Хайде.
Не можах да спя.
Пихте ли някакви хапчета?
- Не. - А алкохол?
- Не съм пил. - Недоспиване, това е.
Извинете, психиатърът разреши ли разпит?
- Не можете да... - Искате да ви изгоня ли?
- Много си млад и зелен още. - Излезте навън.
Скупчили сме се около човека, не може да диша.
Не се разпореждайте. Излизайте всички.
- Никъде няма да ходя. - Всички.
Спокойно.
Ще ме изхвърлите ли?
Всичко е наред.
- Дайте ми номера на значката си. - Защо, какво съм направил?
Какво ли? Трябва ли да се обаждате?
- Заради доклада. - Нещо не разбирам.
Кой бърса кръвта?
- Какво? - Кой забърса?
На кое кръстовище?
- Къде отиваш? - При психиатър.
- Боли ли те нещо? - Не.
Лекарката ще говори първо с него, после с вас.
Добър ден. Извинете, брат ми преживя нещастен случай и...
Мисля, че кръвното ми е високо.
- Ще ми дадете ли нещо за успокоение? - Седнете.
Благодаря.
Здравей, майко.
Не съм забравил, за утре е. Не се притеснявай.
И ти ги поздрави.
Виж...
Може ли да се дръпнеш на тихо място?
Не, не се притеснявай.
Става, обади ми се после.
Всичко е наред.
Чао.
- Това е брат ми. Какви процедури? - ЯМР.
Луцич!
- Вие сте негов брат, нали? - Да.
Извадил е късмет - на милиметър от каротидната артерия.
Брат ви боледувал ли е преди? Страдал ли е от депресии?
Не, нищо такова.
Не се е лекувал при психиатър?
Не.
Миналата седмица го склоних да иде на психолог.
Не му хареса.
После заедно отидохме при друг - жена, работи частно.
Как се казва?
Санда Върличак.
Забелязали сте, че нещо не е наред, така ли?
Да, беше доста потиснат. Не е типично за него.
Стана подозрителен, това ме притесняваше.
Страхуваше ли се?
Струваше му се, че хората нямат добро мнение за него.
Но не можеше да ми обясни защо смята така,
откъде изобщо му хрумва нещо такова.
Познавам приятелите и колегите му.
Щях да разбера, ако е направил нещо лошо.
Говорили ли сте с тях?
Не пряко, защото се боях, че може да стане подозрителен и към мен,
ако разбере, че разпитвам за него.
Някакви предшестващи травми?
Баща му почина преди две години.
- И скъса с едно гадже. - Вашият баща, нали?
Да, да... Но напоследък не се е случвало нищо.
Много се радваше за новата работа и местенето в Загреб.
На вас каза ли нещо?
Че няколко дена не е спал и че не знае защо е постъпил така.
- Пиеше ли някакви лекарства? - Докторке, няма часове за ЯМР.
- Да го направим утре? - Става, може и утре.
Благодаря. Извинете.
Онази психоложка не можеше да изпише едни лекарства,
каза ми да отида до личния лекар,
а той да ми даде направление за психиатър.
Но за него нямаше часове за месец напред.
Непременно трябва да остане под наблюдение при нас.
Сериозен опит за самоубийство е, не просто "зов за помощ".
Утре ще направим ЯМР, ще пуснем и кръвна картина.
Само изчакайте да довърша това.
- При вас в психиатрията ли ще остане? - Да.
Докато не видим, че не представлява заплаха за себе си,
докато не спре да бъде опасен.
Един момент.
Дадох му лекарства за сън, не се притеснявайте, ако е сънлив.
- Може ли за малко да го видя? - Да.
Ще останеш няколко дена тук.
Лекарката обясни ли ти всичко?
Добре.
Прости ми.
Моля ти се, какво говориш!
Предадох се.
Хайде, недей.
Всичко ще се оправи.
Мама разбра ли?
Ще се наложи да й кажа.
Едва ли ще успеем да скрием от нея.
Добре.
Искаш ли да остана с теб?
Няма нужда.
- Сигурен ли си? Мога да остана. - Недей.
Върви си.
Ще дойда утре сутрин.
Добре.
Какво е това?
Облякохме те така за погребението.
Решихме, че би избрал нещо такова.
Подарък е от майката на Кика.
Проблем ли е?
Не.
Има и цигара.
Един от приятелите ти ми я даде да сложа в ковчега.
Супер.
Можеш да кажеш само думите,
които аз ти сложа в устата.
Познаваме се добре, можеш да отгатнеш репликите ми.
Така е.
Защо го правиш?
Съдихме болницата.
Гледат си работата през пръсти.
Не съм променял имената на лекарите.
Във филма са същите като в живота.
Както казват, ако ти е пламнала къщата, сгрей се.
Как е майка?
Добре.
Очаквах да го понася по-тежко.
Сигурно плаче насън.
По-лошо е - вие.
Радвам се, че...
Радвам се, че те видях в моргата.
Тя отказа да отиде.
Патологът я посъветва да не ходи.
Обаче...
Не беше чак толкова страшно.
Най-лошото беше...
Помниш ли умрелите котки и птици,
които намирахме през лятото в тревите?
Ти беше такъв.
Подпухнал.
Спомням си котките.
Не припаднах.
От това най-много се боях - да не подгъна крака, като те видя.
Трудно ми беше да си тръгна.
Сякаш...
Сякаш някой те бие на площадката, а аз се обръщам и си тръгвам.
Да, знам.
Идваше ми да стана и да ти дам някакъв знак.
- Занасяш ме. - За малко да го направя.
Стоеше там толкова неподвижен, че сякаш всичко наоколо се тресеше.
Не се сърди.
Не съм сърдит.
Ще си вървя.
- Тръгваш ли вече? - Трябва.
Мисля за теб.
Последното, което ме напусна, беше слухът.
С някакво бучене, като при излитането на самолет.
- Здрасти, майко. - Здравей.
Какво ни сполетя...
- Това ли е всичко? - Нямаше смисъл да събирам багаж.
- В болницата ли отиваме, или у дома? - Първо там.
- Успя ли да поспиш? - Да, пих хапче.
- Близо ли е до вас? - На пет минути.
Не знам какво да кажа в работата му.
На колегите на Дамир. Как да обясня, че не е на работа?
- Марин се обади. - Ти какво му каза?
Не вдигнах.
Не казвай нищо.
Идва уикенд, ще решим.
Да се обадя на някой негов приятел? На Назлич?
Да идат да го видят.
Не знам.
Не ме занимавай сега с това.
Първо да си стъпи на краката, нататък ще се оправя.
Говорих с Наджа,
познава главния психиатър на болницата.
Извадихме късмет.
Словенец е.
Слава богу.
Мисля, че е тук.
- Къде е? - Тук някъде.
Добър ден.
Ние сме семейството на Луцич, приехте го снощи.
Бъдете кратки сега и елате на посещение следобед.
- Няма го в стаята му. - Тук е, при нас.
Искаме да видим дали има нужда от нещо.
- Здравей, синко. - Здрасти.
Как е ръката ти? Действа ли?
Видя вчера? Като на Терминатор.
Да, мина ми през ума.
- Кога пристигна? - Сега.
Голяма каша забърках.
Можеше да е и по-зле.
Добре че остана жив.
Да.
- Поспа ли? Очите ти са малко... - Спах.
Сигурно са ти дали нещо.
Снощи и аз пих валиум.
- И ти ли? - Нещо с изтекъл срок.
Разрешено ли е да сте тук?
Да, не се притеснявай, попитахме.
Каза сега да останем за малко, а следобед пак да дойдем.
Донесох ти някои неща, но не можах да намеря телефона.
- Някъде в апартамента ли е? - Не ми трябва.
Елате по всяко време след 15 ч.
Трябва да почистим преди часовете за свиждане.
Сега тръгваме, ще дойдем пак следобед.
Имаш ли нужда от нещо?
- Цигари. - Какви?
Бруно знае.
Какво?
Искам да се прибера вкъщи.
- В Сплит ли? - Да.
Не знам каква е процедурата.
Приет си, сега си техен пациент.
Мога да разпитам, разбира се.
Всичко наред ли е тук?
Недей само да кимаш, продумай.
Да.
Като дойдем следобед на свиждане, ще говорим с тях.
Тогава ще може, сега не е редно.
- Става ли? - Добре.
Ще изчезвам сега.
Добре.
- Чао. - До скоро.
Искаме да се видим с д-р Колак.
На четвърти етаж, питайте персонала там.
- Ръката е добре, кръвта - също. - Слава богу.
На четвъртия етаж, последната врата.
Той как ти се струва?
Мислех, че ще е по-зле.
- Не исках да го разпитвам много. - Правилно, лека-полека.
- Здравейте. - Добър ден.
- Доктора ли чакате? - Да.
- Вие сте с русолявото момче, нали? - Да.
И дъщеря ми е тук.
Момичетата са в другото крило. Още не сте се ориентирали.
- Някой влезе ли вече при лекаря? - Не.
Казват, че е в отделението. В отделението казват, че е тук.
- Няма ли да се връщаш на работа? - Не.
- До тоалетната има машина за кафе. - Благодаря.
- Има ли определени часове за прием? - Не, той винаги е тук.
Постоянно ли?
От седмица се опитвам да говоря с него.
- Кафето е чудесна идея. За теб? - Не искам, благодаря.
Сутринта малката ми вика да я махна оттук, да я прибера.
"На колене ли да ти се моля?", казва.
- Добър ден. - Добръ ден.
- Мен ли чакате? - Да.
Ние сме семейство Луцич.
- От Сплит? - Да.
Влизайте.
- Прощавайте. - Няма нищо.
Вижте...
Ние наблюдаваме, наблюдаваме дълго време,
понякога - индиректно.
Следим информацията, която подават сестрите от отделението,
най-вече нея.
За момента не мога да ви кажа нищо.
Някаква прогноза все пак? Знам, че е трудно да се каже.
Трудно е да се каже.
Не сме хирурзи,
които оправят, ако има счупено.
При нас процесът е бавен.
Въоръжете се с търпение.
- Нали разбирате положението? - Да.
Ще караме полека.
От няколко месеца всякак се опитвам да разговарям с него.
Не знам как да постъпя. Ще ме посъветвате ли нещо?
Бъдете му брат.
Няма нужда да сте му терапевт.
Не съм имал подобно намерение.
Но не се справям, особено когато става параноичен.
Имам само една молба - бъдете искрен с него.
Реакцията му на контакта ви ще бъде много ценна за нас.
Как смятате да действате?
Вероятно ще му назначите терапия?
Да. Лекарства, терапия, нататък ще преценим.
Извинете ме. Записах си някои неща.
Въпроси, които имам.
Разбира се, заповядайте.
Бихте ли ми казали какво ще му изпишете?
Не бих искал - ще проверявате в интернет
и само ще се объркате.
Не се сърдете, но държа да знам.
Странна жена сте.
- Какво имате предвид? - Каквото казвам.
Не знам какво да ви отговоря.
Как изобщо стигнахте до този извод след толкова кратък разговор?
Нямате ни доверие.
Сякаш сте...
А колата?
- Ще я оставя там. Или искаш с нея? - Няма нужда.
Само да поседнем малко. Да изпуша една.
- Имаш ли? - Ще купя.
Купи, да занеса и на Дамир.
Какво мислиш?
Какво да мисля?
Ако така говори с нас, представям си как говори с Дамир.
Но ние можем да се противопоставим.
- Каза, че искал да иде в Сплит. - Чух.
Няма да стане, сега няма да го пуснат.
Здраво се е рязал.
Дясната му ръка.
И вратът.
- Добре че си го намерил. - Поне се обади.
Можеше да не се обади. Все пак не е отчайващо.
- Наджа добре ли се познава с Колак? - Следвали са заедно.
И са се занимавали с политика по време на войната.
Каза, че го познава много добре.
Потърсих за него в интернет.
Пише стихове.
Има една стихосбирка, самиздат.
Какви са стиховете?
Боклучави.
Понеже плава с яхта, пише за палми, лодки, вълни и т.н.
Значи видът му не лъже.
Сърцето ми се разхлопа от тази цигара.
- Какво ще обядваме? - Не знам, ще видим.
Каквото дойде.
На него какво ли ще му дадат?
- Ще му приготвим нещо. - Ще се погрижиш ли?
Естествено.
Аз ще потърся за лекарствата в интернет и ще дремна.
Добре.
Нещо ми стана нощес - повръщане, треска.
Да.
Прати ми го на имейла, ще видя.
Може, добре. Не се притеснявай, ще е навреме.
Добре, става. Хайде, чао.
Много работа ли имаш?
Не, нищо важно.
Да не се разболееш и ти.
Искаш ли чай или нещо друго?
Какво е станало?
Влизай.
Къде отиваш? Хайде, влизай.
Влез.
Мамо, имаме гостенин.
Синко!
Защо си тук?
Поседни.
Хайде.
Какво стана?
Успокой се.
Бяха на визитация.
Сигурно е бил д-р Колак, така ли?
Попитаха мога ли да чета мислите на хората.
Какво им каза?
Че не мога.
Но не го казах достатъчно твърдо.
Нищо де, сигурно пак ще си поговорите.
Казаха, че съм болен, защото си мисля, че светът се върти около мен.
Чакай малко. Това лекарят ли го заяви?
А после, в коридора, аз се опитвам да им кажа нещо,
а той ми отвръща...
Да не съм се надявал на никакви частни сесии.
Казал го е колкото да се отърве от теб ли? Не разбирам.
Едва ли е имал нещо лошо наум. Сигурно е бързал, затова.
Не искам да се връщам.
Майка знае нещо за лекаря, който е там, познат бил на Наджа.
Не би трябвало да има проблем.
Предполагам, че ще е по-добре там, отколкото на друго място.
Толкова ли е трагично?
Мислят ме за шизофреник.
Нищо не разбират.
Мисля, че се опитват да разберат какво ти е.
За да знаят как да ти помогнат.
- Кой се обади? - Баба ти.
Искаш ли да полегнеш малко?
После ще му мислим.
В дневната ли ще легнеш, или...
Там.
Лягай си.
Има някакви дрехи, ако искаш да се преоблечеш.
Викни ме, ако имаш нужда от нещо.
Обадиха се от болницата.
- Какво им каза? - Нищо. Че не е тук.
Добре си направила.
Но не знам сега какво.
- Ти как искаш да действаме? - Трябва да помисля.
Съмнявам се, че ще се върне там доброволно.
И аз.
Не ми е ясно как са стигнали толкова бързо до такива изводи.
Съжалявам, че изобщо споменах за параноята му.
Мисля, че...
Сигурно са ченгетата.
Остани тук.
Добър ден.
- Сигурно идвате заради брат ми. - Да. Дамир Луцич.
Да, но не е вкъщи. Обадиха ни се от болницата, че е напуснал.
- Обадиха ли се? - Да.
- Къде може да е? Не си е вкъщи. - Не знам.
Щях да звъня на приятелите му, но все някой щеше да ми се е обадил.
- Добър ден. - Ще ви се обадим, ако се появи.
- Госпожо, вие майката ли сте? - Да, пристигнах от Сплит.
Да имате негова снимка?
- По-нова. - Да.
Ето.
- Тази е от миналото лято. - Благодаря. Довиждане.
Извинете, какво смятате да правите?
Ще известим полицейските патрули да претърсят жп и автогарите.
Благодаря. Довиждане.
Трябваше да се покажеш по-разтревожена.
Можеш и вътре да пушиш.
- На балкона е. Ще изляза. - Чакай да измислим какво да правим.
- Ще поговоря с Наджа. - За ходенето в Сплит ли?
Ще ми е по-лесно, а и тя е там.
Не очаквам никаква помощ от Колак.
- Важното е да сме заедно. - Не се притеснявай за това.
Добре. Скрий ги във фурната.
Тъпо беше да те питам как си.
Няма нищо.
Дали ще ти е по-добре, ако си в Сплит?
Май да.
Време е за обяд. Сигурно са разбрали, че ме няма.
Не го мисли.
Ще измислим нещо.
Какво има? За какво си се умислил?
Не знам.
Кажи ми едно нещо.
Защо си избърсал кръвта от стената?
Ти ли я избърса?
Изглеждаше странно, уплаших се да не те обвинят, като ме намериш.
- Майка къде е? - Занимава се с обяда.
Марин се обади. Не може да се свърже с теб.
Не ми се ходеше в апартамента за твоя телефон.
Искаш ли да ти дам моя апарат, стария?
Не ми трябва.
Не ти ли се говори?
Не се заседявай много навън.
Не изглежда толкова зле.
Наджа каза, че трябва спешно да влезе в болница.
Ако решим да идем в Сплит, ще напише рецепта,
същите лекарства, за да продължи с терапията.
Иска да го прегледа, преди да идем в болница.
- Тя като че ли иска да ни помогне. - Естествено!
Не започвай и ти с твоето неверие.
- Значи отиваме в Сплит? - Ще караш ли?
- Само да взема колата. - Отивай.
Искам да тръгнем час по-скоро.
Свий една и за мен.
Вземи моята.
- Взе ли ги? - Да.
Трябваше да купя и нещо за ръката му.
Сутринта му смениха превръзката.
Искаш ли да се возиш отпред?
Забърках голяма каша.
Добре, хайде сега...
Не се тормози.
Сякаш съм се бил във Вуковар.
Събрало ти се е повечко.
Не само защитниците на Вуковар и децата на Африка имат проблеми.
А полицията?
Не я мисли полицията.
Ще идеш в болница в Сплит, това е. Не си направил нищо на никого.
Вземи. От същите ти дадоха в болницата.
Изпий ги.
Казаха ли ти какво ти дават?
Като не ти казват, ще питаш, да ти обяснят.
Само се усмихват и нищо.
- А какво е? - Антидепресанти и валиум.
Маричка разправяше, че като пила валиум за пръв път,
искала да предложи изобретателя му за Нобелова награда.
За мир.
Мисля, че имам някакви панталони.
Ето телефон, само да прехвърлим номера ти.
Дай.
Твоят ли е?
В моите панталони ли беше?
Не знам.
Както и да е.
Хайде, обувай се.
Сигурно е останал от беритбата.
На маслините.
Не се притеснявай.
Седни отпред.
Прекъсва ми. Я пак кажи.
Не виждам пекарна.
Това ли е мястото?
Ето, това е. Слава богу.
Да, идваме.
Само да намеря къде да паркирам.
Дамир?
Знаеш ли къде отиваме?
Отиваме при Наджа.
Иска да те види, да поприказвате. Съгласен ли си?
Питаш го чак сега, като си уредила всичко.
Ти не се обаждай. Говоря с него.
Добре.
Ще видиш как е.
Човек не знае какво може да му помогне.
Бруно!
Дръпни се оттам.
Искам да говорим направо.
Мислиш ли, че си допуснал грешка? Склонен ли си пак да го направиш?
Не, няма.
Искаш ли да поговорим за това?
Добре.
Хайде, Бруно, моля те.
Той казва, че е сгрешил,
няма да опитва друг път.
Докато ти беше навън за колата, каза, че не знае защо го е направил.
И че през цялото време пред очите му било моето лице.
Но въпреки това го е извършил.
Как ли се е оплел умът му!
Знаеш ли какво му каза онзи психолог,
- при когото ходи преди Великден? - Какво?
Вечерта да вземе някоя снимка на татко,
да запали свещ и да медитира известно време.
Сигурно много му е помогнало.
Да се уточним какво да говорим в болницата, като го заведем.
Нищо.
Ще кажа, че решението е мое, че дори не съм питала Дамир.
Като искат, да викат полиция.
Голяма шефка се извъди!
Жената добре ли се държа?
Ще ми кажеш ли за какво мислиш в такива моменти?
Кога?
Когато те питам нещо, а ти мълчиш.
Повтори.
Как ти се струва онази жена - Наджа?
Държи се мило.
По-читава ли е от лекарите в Загреб?
Мисля, че аз съм някакво зло.
Защо реши така?
Мислиш ли, че двамата с теб сме някакво зло?
Не сме нито кой знае колко по-добри,
нито по-лоши от другите.
Ти на друго мнение ли си?
Там ли трябва да ида?
Първо ще се приберем,
ще вечеряме, ще ти приготвим багаж, и тогава.
Така добре ли е?
Да.
С Дамир се прибираме вкъщи,
пътьом ще те оставим някъде да вземеш нещо за ядене.
Здрасти, майко.
Добре, дай го.
Здрасти, кажи?
Какво да не правя?
Да, но какво да не правя?
Момент. Какво имаш предвид?
Чувам те, но какво да не правя?
Дамир, какво да не правя? Какво?
Не иска да пие лекарството.
- По телефона само ми повтаряше... - Да, чух.
Внимателно.
Какво става? По телефона не можах да разбера.
Защо трябва да съм това?
Кое?
Защо трябва да съм такъв?
Какъв?
Недей.
Добре, но какво да не правя? Не разбирам.
Не се убивай.
Какво те прихваща?
- Недей. - Няма.
Как изобщо ти хрумва такова нещо?
Обещавам, че няма. А ти ще ми обещаеш ли?
Студено ли ти е? Да ти донеса печка?
Ей сега идвам.
Какво стана?
Той не е добре. Трябва да иде в болница.
- А Наджа каза, че е очаквала по-лошо. - Той е напълно...
Тревожи се, че ще се самоубия. Струва ми се, че това е проекция.
Ти попита ли го за лекарството?
Майната му на лекарството. Трябва да иде в болница.
Ще ида при него.
Къде е?
Дамир?
- Обади се на стария ми номер. - Не вдига.
- Изчакай 10 мин. и звъни в полицията. - Трябва ли?
Да. Отивам да го търся.
Кажи?
Добре. Обади се на Ведран и му обясни положението.
Баща му е в Спасителната служба, може да засекат телефона му.
Имаш ли номера?
Нямам представа. Отивам до сградата до "Радисън".
Да.
Майка ми даде ли ти номера му?
Мисля, че го е взел със себе си.
Добре.
Не се ядосвай. Майка ми звъни, чакай.
Добре. Благодари на баща си. Ще ти звънна после.
Да, кажи?
Добре, разбрах. Хайде, сега идвам.
Търсех по-скорошна снимка.
Същата им дадох в Загреб.
Защо да обявяваме, че е изчезнал, като те го знаят?
Не знам. Жената там каза, че трябва лично да го съобщим.
От Спасителната служба ще потърсят връзки в полицията
и ще го локализират по телефона.
- Слава богу. - Идиотщина.
Идваме да обявим за изчезнал.
- Майка ми вече се е обаждала. - Няма проблем. Изчакайте.
- Но е спешно, защото... - Майка ви обясни. Звъня на колега.
Дойдоха едни хора да съобщят за изчезнал.
Добре.
Ще ви приеме веднага след другите посетители.
- Насам, нали? - Изчакайте да ви извика колегата.
Не вдига.
- Какво каза Наджа? - Нищо. Предадох й разговора ви.
Посъветва ме да не му противоречим каквото и да си съчинява.
Това било отвъд рационалното.
Не мога да проумея как изчезна толкова бързо. Сигурно е в двора.
Не е там, проверих.
Защо реши, че може да го намерим около хотела?
Може би аз бих скочил оттам.
Мислех си, че ще е някъде, където няма хора.
- Колегата ви знае ли какъв е случаят? - Да.
Беше тук, когато говорих с майка ви.
А може ли някак си...
Мога пак да се опитам да се свържа.
- Качвайте се. Стая 215, втори етаж. - Много благодаря.
- Идваме да съобщим за изчезнал. - Момент.
Много е спешно.
- Той е склонен съм самоубийство. - Добре, само да приключа.
Стига си го набирала.
Ще му падне батерията и няма да могат да го намерят.
Боже опази...
Не съм сигурна, че чувах добре, но като си тръгнахме от Наджа,
стори ми се, че каза, че бил като някакъв дявол.
Престани да го набираш, чуваш ли?
- Заповядайте. - Може ли да влезем?
Не знам наясно ли сте със случая.
Човекът опита да се самоубие, а после изчезна от дома ни.
Ето, попълнете формуляра, ако обичате.
Започнахте ли издирване, опитахте ли да засечете телефона му?
Едно по едно. Първо попълнете.
Животът му е в опасност, не разбирате ли?
Да ни бяхте дали да пишем, докато чакахме като идиоти там.
Госпожо, и аз имам деца, разбирам ви.
Ведран се обажда. Ти попълни това.
Намерили са го.
Явно е отишъл за бира.
Всичко е наред.
Сега съм в полицията, напрегнато е.
Ще ти звънна после.
Той е добре, намерили са го на плажа.
Всичко е наред.
Попитал някакъв човек за цигара, един от вашите го е забелязал.
Водят го насам, ако това е Трето районно.
Добре.
- Извинете ме, ако бях по-рязка. - Има нещо такова.
- Сега накъде? - Откъдето дойдохте.
- Добре ли си? - Да.
Какво?
- Ще ме убият. - Какво ти е?
Изчакайте с него в коридора, а вие елате с мен.
Момче, спокойно, няма да те пипнем.
Избяга, затова те догонихме.
Вървете.
Ела да седнем.
За Дамир Луцич.
Добър ден.
Какво ще правим?
Ще го прибирате ли, или да го караме в психиатрията?
Там ще го вържат.
Нямаме никакъв избор, той е...
Мисля, че законът е такъв.
Тази сутрин е избягал от Загреб.
Доста е бърз. Но важното е, че има воля.
Нищо. Ето как ще действаме.
Колегата ще го откара до болницата.
Ако има нужда да се вземат някакви дрехи, уточнете се.
- Тук ли да изчакам? - Може и тук.
Извикай Матич. Мисля, че още е долу.
- Ще хапнем, вие искате ли нещо? - Няма нужда.
- А вие, госпожо? - Не, благодаря.
Приятел, ти?
Хапни нещо.
Малко хляб, сирене.
Може ли чаша вода? Кръвното ми падна.
- Заповядайте. - Много благодаря.
Не искаш ли да пийнеш?
Опитай тази изворна полицейска вода.
Викнете Бърза помощ!
Обадете се за линейка.
Как си?
Не може да идвате с нас.
В хирургията ли го карате?
Да, в хирургията.
Спокойно, мамо, раната не е дълбока.
- Сега ще го... - Моля те, недей да говориш.
Успокой се, не е добре да те вижда такава.
Цял ден се въздържам - каква полза?
Той е горе.
Добър вечер. Ние сме близките на Дамир Луцич.
- Да, тук е, заповядайте. - Благодаря.
Милият ми...
Няма нищо опасно, но за всеки случай ще снимаме дробовете.
Добър вечер.
Д-р Марас, психиатър.
Няма да се здрависваме, да не се напрегнеш.
Как се казваш?
Налага се да те питам, за да видя реагираш ли.
Дамир.
Какво стана?
Може ли да отговаряме от твое име?
Да, пък той ще се включи, когато прецени.
Вчера в Загреб опита да се самоубие.
Приеха го в болница.
Но той си тръгнал, прибра се вкъщи.
Продължихме да му даваме изписаните лекарства.
Да не изпадам в детайли, но решихме, макар против закона,
да го докараме в Сплит,
- където има... - Ясно.
- А преди имал ли е такива моменти? - Не, никога.
- Някакви екстремни състояния? - Не.
Такива неща лесно ни убягват.
Няма нищо.
Ще изпиша лечение. Нали сте от Сплит?
- Докторе, може ли? - Да.
Ще го подготвим за рентген, а вие изчакайте.
Идете в чакалнята, няма да се бавим.
Пак ще се видим. Остава в хирургията за лечение на раната.
По-късно ще го прехвърлим в психиатричното отделение.
Там ще продължим лечението, а нататък ще видим.
Да му кажем ли, че си тръгваме?
Не, изчакайте вън.
Ще го видим, като го изкарат за рентгена.
Сега си почива.
Не се бой, няма да боли.
- Добър вечер. - Здравейте.
Ще се обадя на Наджа.
- Какво става? - Събота вечер, лудница е.
Не вдига.
Ще се преоблека.
Елате, заповядайте.
Заповядайте.
Какво става?
Много съжалявам.
Реанимацията не помогна.
Той почина.
Моите съболезнования.
Травмите на главата бяха...
Има някаква грешка. Ние сме сем. Луцич и идваме за...
- Да, знам. - Преди малко бяхме...
Случайно бях долу и се опитах да го реанимирам, но...
Прозорецът е бил...
Б Е З О П А С Н О М Я С Т О
Превод АЛБЕНА ХРИСТОФОРОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО