...en rystende rapport fra sundhedsmyndighederne.
Antallet af unge, der dør af en overdosis, er tredoblet de sidste to år.
Antallet stiger fortsat.
Dette ses desvære som en alvorlig trussel.
Situationen forværres i hele landet.
Det er nu den hyppigste dødsårsag
for personer mellem 18 og 25. Færre dør af selvmord.
-Barry. Barry. -Et øjeblik.
Fårefestivalen? Ligger den på mit bord?
-Fårefestivalen? -Jeg skal have den i dag.
Ja, jeg har den. Undskyld.
Jeg fik sygt mange hits på mine videoer, så jeg forsøger at lave nogle flere.
-Men jeg har den. -Herligt. Herligt, Barry.
Thomas, uanset hvor klikbare dine forslag er, så lyder det ikke som nyheder.
Og det er vores hovedopgave.
Vores papiravis får stryg, men valget må guide os.
Hvis avissalget ikke går op på seks måneder, så ved vi, det løb er kørt.
Vi må følge reglerne. Jeg er klar over, det er en ny tid.
Jeg har været med så længe, at jeg ved, når tiderne skifter. Vi må gøre vores job.
Lad os gå videre, så I kan udføre det vigtige arbejde, I alle har.
Gil, det er gået vildt for sig i nat?
-Undskyld, jeg afbryder. -Toby?
Jeg skal tale med Marissa. Det er noget...
-Hvad er det? -Der er sket noget.
Tilbage til arbejdet. Hvad har du, Gil?
Et mord i Arbor Hill...
Det her er ikke din skyld, mor.
Vi er samlet her i dag for at sørge over et pludseligt tab.
Vi beder til Gud om, at familien vil finde fred i løftet om hans almægtige rige.
Ingen ord kan dulme vreden og fortvivlelsen over sådan en tragedie.
Vi beder til, at de, som er samlet her, viser den sørgende familie,
at de ikke er alene i deres sorg.
At sønnen, vi har mistet, er omgivet af kærlighed.
Under så tragiske omstændigheder
bliver vi nogle gange fristet af vreden til at afvise Guds plan...
-Det er ikke det værd. -Vi må huske...
-Du vidste, hun ville komme. -...at døden er et skridt nærmere Gud.
Fru Bennings, jeg er gravid.
Mor. Hvad fanden laver du?
Undskyld, jeg slog dig. Havde jeg vidst...
Ja, det ved jeg.
-Kun på grund af din graviditet, ikke... -Du behøver ikke at kunne lide mig.
Bare dette mærkelige lille menneske.
-Er du sikker på, at det er hans? -Ellers skulle nogen have sneget det ind.
-Jeg gjorde ham ikke til en narkoman. -Næh. Du gjorde ham til en tyv.
-Han havde aldrig stjålet fra mig før. -Handler det virkelig om blenderen?
Det var løgnene, at han stjal penge og blenderen.
-Jeg fik den af ham, da jeg blev 40 år. -Du brugte den aldrig.
Hvordan levede han?
Vi fik vores eget sted, så vi kunne blive clean.
Han fik de her sammenbrud og blev meget syg. Han var bange.
-Handlede han stadig? -Nej. Det var han stoppet med.
Da det urene lort kom på gaden, ville han ikke mere.
Han ville købe et sted tæt på Chatham. Han længtes efter en familie.
-Købe et sted? Havde han råd til det? -Han og Ducky havde en plan.
-Hang han stadig ud med Ducky? -Ja. Han er som en bror for os begge to.
Jeg er ikke her for at skændes, tigge eller noget.
Jeg elskede Michael og savner ham. Det ved jeg, du også gør.
Selvom du kun kan være vred lige nu, så ved jeg, at du bare er ked af det.
Ja, jeg savner ham også.
Godt kast, Mike!
Du kan klare det, Mike! En bold ad gangen!
Godt kastet, min dreng!
Hvem, tror du, gjorde det?
Tja, vi har et spor, men...
Det skal du ikke tænke på lige nu.
Okay.
-Kan du huske Ducky? Edward Duchowski? -Ja, selvfølgelig.
Vi er ret sikre på, det var Edward, som bragte fentanylen til South End.
Det lort er brutalt. Junkier, som bliver afhængige af det, holder ikke længe.
Og hvad med Michael?
Vi tror, han og Ducky lavede forretninger sammen og solgte den fandens "modermælk".
Heroin blandet med fentanyl.
Måske kom de op at toppes, eller så gik det galt med et salg.
Hvorfor tror du det?
Mike blev dræbt et stykke fra et af Duckys lagre.
Han matcher en nabos beskrivelse.
Hvornår så du Mike sidst?
Det ved jeg ikke.
For tre, fire måneder siden, tror jeg.
Der slår du mig.
For pokker da. Har du stadig ikke smidt den ud?
-Den hjælper. -Jeg troede, den ville gøre det sværere.
Ikke hvis man ikke har ild.
Så giv mig et sug for fanden.
Wow.
Det hjælper faktisk lidt.
Jeg får Ducky. Det lover jeg.
PAIGE
Det her er sgu alvorligt! Ring til mig.
Kom ind.
Marissa, hvad laver du her?
Jeg ville bare sikre mig, du ikke drukner i arbejde uden mig.
-Nej. Det går okay. -Hvor godt.
Vi troede ikke, du ville komme tilbage før om en måned.
-Hvordan har du det? -Jeg vil gerne begynde at arbejde igen.
-Du tog fri i tre måneder efter Frank. -Det var anderledes.
Jeg har brug for at komme tilbage.
Hvordan forestiller du dig, det skal være?
-Ligesom før. -Du hader at redigere.
Gå derud og se, hvordan Barry har styret det hele, siden du stoppede.
Skide Barry? Har du gjort reklameafdelingen til et skide cirkus?
Tænk lidt over det. Du hader Barry og alle de andre derude.
Hvorfor? Fordi de ikke er journalister.
For dem handler alt om tal, formatering, ord per klik og sådan noget.
Du ved for fanden knap nok, hvad internettet gør.
Du er min bedste journalist, men af en eller anden grund vil du ikke skrive.
Tag din tid, men skriv.
-Okay. Ingen kontakt. -Sludder. Den rører ved min bal.
Se og lær, din skiderik.
Heldig. Jeg har lært fra den bedste.
En mere.
Okay. Din tur.
-Havde Gina ikke lyst til at komme? -Hun ville ikke trænge sig på.
Hun sagde, vi skulle have tid sammen. Til at sørge.
Er det, hvad vi gør?
-Klarer du den, mor? -En bal ad gangen.
-Op ad trappen og til venstre. -Vi gør det hurtigt.
En læderkuffert.
Den må være her.
Tjek værelset dernede.
For helvede.
Der.
-Hvad laver du? -Jeg har altid villet gøre det.
-Er det ikke underligt? -Hvilket?
Paige sagde, Michael, Ducky og hun skulle flytte ud på en gård.
Et sted i Chatham?
Mike, en landmand?
Jeg ved det. Det giver ikke mening.
Du skal være forsigtig med den pige.
-Hvad fanden laver du her? -Undskyld. Forsøgte at holde mig vågen.
Nogen brød ind hos mig. Jeg havde ikke andre steder at tage hen.
-Er du kommet noget til? Så du dem? -Nej, men jeg fandt det her.
Det var nok det her, de ledte efter. Jeg fandt det, lige før de kom ind.
-Hvad er det? -Urent heroin for cirka 50.000 dollars.
-Jeg foretrækker den anden måde. -Også mig.
Det er hårdt at lave et barn, men bare det fungerer.
-Hvordan var hun i aften? -Fuld.
Græd hun?
Hun sagde, hun allerede har grædt for ham.
Det hjælper ikke at drikke.
-Det var slemt efter Frank, ikke? -Jo. Det var det.
Hej mor. Hvad så?
Ja. Jeg genkender logoet.
-Det er det lort, jeg fortalte om. -Du anmelder hende ikke, vel?
Nej.
-Du gjorde det rigtige. Er det alt? -Alt?
-Så du hvem, der brød ind? -Nej. Jeg havde travlt med at komme ud.
-Hvad betyder det her? -Nu er det alvor.
Nogen ringede den nat. Han var oprevet, da han gik ud og bang!
Ved du, hvem der ringede til ham, Paige? Det var Ducky.
Okay? Vi har tjekket hans mobil.
Tak, Paige. Jeg tager det her med på stationen, ikke?
Jeg henter et tæppe til dig.
Tak.
-Vækkede jeg dig, da jeg kastede op? -Nej. Har du det bedre?
Slet ikke.
Fik du trang til noget mærkeligt, da du var gravid?
-Necco Wafers. -Hvad fanden er det?
Slik i ruller af tynde skiver med forskellig smag.
De smager af kridt. Spiste nok min kropsvægt af dem.
-Jeg vil have modellervoks. -Modellervoks?
-Det kan da ikke være godt for barnet. -Børn spiser det, og de er okay.
Måske skal du spørge din læge.
-Ja. -Du har vel en læge?
Vi var hos én, da vi fandt ud af det, men vi havde ikke så mange penge, så...
-Vi sparede op til at kunne gøre det igen. -Kom så. Du skal til læge.
-Lige nu? -Nej, for en måned siden, men kører vi nu.
Jeg må forbi mit arbejde, men det går hurtigt.
Jeg kører dig hjem, når jeg er færdig.
Det afhænger af, hvad du mener med "hjem".
Vi ses snart.
Tag telefonen, mor.
Jeg ville bare sige, jeg har tænkt en del.
Jeg har en plan.
Det, du sagde til mig, gav mening.
Jeg ved, du gjorde det rigtige, da du smed mig ud.
Men lidt penge lige nu ville virkelig betyde meget...
Jeg ved, du er hjemme! Jeg kan se dig gå rundt derinde.
Lad mig komme ind. Det er mine skide ting. Har du skiftet låsen? Hvad fanden? Mor!
Mor, jeg forventer ikke, du svarer. Jeg vil bare sige tillykke.
Det vil Paige også. Du skal vide, vi har det bedre.
Jeg vil fortælle dig noget ansigt til ansigt.
Jeg elsker dig så højt. Hej hej.
PAIGE
Hvad fanden?
-Paige? Det er Gina. -Hej.
Hvad laver du her? Nok det samme som jeg.
-Marissa skulle hente mig. -Okay. Må jeg gøre dig selskab?
Helt sikkert.
Fin halskæde.
Jeg stjal den i Target.
-Den klæder dig, tror jeg. -Tak.
-Jeg mente... -Jeg ved, hvad du mente.
Undskyld.
Må jeg spørge om noget? Hvordan er det at være gift med en politibetjent?
Det er ikke så meget anderledes end noget andet.
En del af dig accepterer, at han måske ikke kommer hjem en dag.
Lyder næsten som at date en junkie.
-For fanden. Hun kommer ikke. -Jeg kan give dig et lift.
-Er du sikker? -Selvfølgelig.
-Gik det ikke så godt på jobbet? -Undskyld. Jeg glemte det.
-Du havde vigtige ting, du skulle. -Stop.
Du kan selv stoppe.
Du gemmer dig for alt. Det er hårdt at se på. Alle har det svært. Ikke kun dig.
-Jeg starter hos anonyme misbrugere igen. -En god begyndelse.
Jeg tager med, så det ikke er noget, du bare lover, når du er fuld.
Hvis det betyder noget, så sagde Michael, du var en god skribent.
Gjorde han?
Hvad sagde han mere?
At han husker, du var lykkelig, inden Frank døde.
-Hvornår sagde han det? -Ofte. Jeg ville gerne have mødt ham.
Nej, du ville ikke. Så havde du vidst, hvilket røvhul han var.
-Også da han blev syg? -Især da.
Ja, men...
Er du nogensinde holdt op med at savne ham?
Aldrig.
Hvor trist.
Åh gud.
-Det er Toby. -Åh, se hans hår.
Så fint. Vi burde skaffe dig sådan en. Det gør det lettere at amme.
Søger info om mordet på Michael Bennings. Blev skudt på Eagle Street i Arbor Hill.
-Jeg går i seng. -Okay.
-Godnat. -Godnat.
-Kontakter dig hvis nyt. Pas på dig selv. -Jeg hørte skuddene, men så ikke noget.
Hej. Mit navn er Jeremy. En ven delte dit opslag.
Jeg tror, jeg har sådan en derhjemme.
Vi bor på den anden side af den gade, hvor han døde.
Vi kan bruge disse, hvis vi køber en pumpe.
-Ja. -Ingenting?
-Det er vist mit barn, vi handler ind til. -Ja, for fanden!
-Vi har et spor. -Hvad?
Lad dem klare efterforskningen, men vi kan jo også undersøge sagen.
Jeg vil gerne høre, hvad de har at fortælle.
Vi kan gøre noget i stedet for bare at vente.
-Det er et spor. -Det er ikke etisk eller lovligt.
Selvfølgelig er det.
Hej. Kom ind.
Jeg hørte skuddene, men det var Jack, som så det.
Han er lidt ved siden af sig selv, men står ofte op på grund af hoften.
Hej Jack. Jeg hedder Marissa. Jeg arbejder på avisen Times Union.
-Så du, hvad der skete? -Kan du huske det, som skete her?
Marissas søn blev myrdet. Kan du huske det?
-Det var ham, du så dø uden for huset. -Hvor synd.
-Jeg er ked af det. -Så han ikke, hvad der skete? Ingenting?
-Prøv lige at huske det, Jack. -Vær ikke uforskammet, Paige.
-Du sagde, nogen skreg udenfor. -Med pickuppen?
Drengen stod der og skreg som en gal.
Så hørte jeg pickuppen.
Jeg tror, drengen, han råbte på, bor der. Jeg har set ham før.
Ducky!
Håber, det kan hjælpe jer.
-Hej Laurie. Hvordan har du det? -Hej. Det går nogenlunde.
Tak, fordi I er kommet.
Kom. Ind i cirklen. Sæt jer ned.
Solen skinner, men vi sidder i kælderen. Vi skal lære hinanden at kende.
Jeg kan se nogle nye ansigter. Velkommen.
Og nogle, vi ikke har set i et stykke tid.
Godt at have jer tilbage.
I har været i vores bønner.
Okay. Hvem vil begynde i dag?
Nogle tanker? Ja, Laurie.
Jeg har mistet min datter.
Jessica. For cirka tre måneder siden.
Jeg...
Jeg har ikke kunnet fortælle om det før nu.
Mange af jer ved nok, hvordan det føles.
Jessica var ikke et nemt barn.
Nogle gange gør vi vores børn til helgener.
Jessica var ikke nogen helgen.
Faktisk det modsatte. Hun var skideirriterende.
Hvorom alting er...
Den morgen, jeg fandt hende, skulle jeg på arbejde. Jeg gik ind for at vække hende.
Man... Man indser det ikke der...
...men den tur hen til døren er sidste gang, man er den, man tror.
Men man ved det ikke. Jeg vidste det ikke.
Så jeg åbner døren, og der er hun.
Hun ligger fuldt påklædt på sengen med tændte lys rundt om sig.
Først blev jeg rasende.
Hun var faldet i søvn med tændte stearinlys.
Jeg begyndte at skrige til hende. "Er du gal?"
"Du brænder huset ned!"
Så ser jeg den. En lille bitte pose på gulvet.
Jeg... Jeg kigger bare på den.
Jeg husker logoet på posen. Det har brændt sig ind i min hukommelse.
"MM."
Når man ser sådan noget, knuses alt.
Ens fortællinger knuses.
Den, man troede, barnet var, knuses.
Den, man troede, man selv var, knuses.
Nu er man den familie.
Man indså aldrig, at man var den familie.
Jeg går tilbage.
Tilbyd Laurie et lift.
-Hun vil nok helst være alene. -Nej. Det er det, du helst vil.
Jeg tjekker nogle af Duckys opholdssteder.
-Hey, Laurie. -Marissa?
Vil du have et lift?
Det er alvor, for fanden! Tag telefonen, for helvede!
Jeg fatter ikke, jeg spørger, men...
-Må jeg interviewe dig? -Interviewe mig?
Du satte ord på ting, som jeg ikke har kunnet sige.
-Du ved vel, det er fortroligt? -Ja, selvfølgelig.
Det er det, som er pointen. At du fortæller det til mig. Mor til mor.
Hvorfor det?
Det ved jeg ikke. Hvis jeg skriver det, ved jeg det måske.
-Endnu en gang tak. -Hvad sker der her?
Det er et sikkert sted for misbrugere at injicere og udskifte sprøjter.
Hvis min datter var kommet her i stedet for at gemme sig på sit værelse,
så ville hun måske ikke være død.
Det her fjerner i det mindste den risiko.
Du burde komme og se det.
Hvis du virkelig vil hjælpe og hele,
så må du se det for, hvad det er.
Okay. Er du klar?
Hej Johnny og Diane.
Marissa, det her er Diane.
Hun koordinerer uddelingen af teststrips for fentanyl.
Hun siger, hvad jeg skal, og hvordan jeg kan hjælpe. Hvordan jeg...
-Er du okay, Marissa? -Undskyld mig.
Vil du tale med Toby? Læg en besked.
Ducky! Jeg vil bare tale med dig!
Ducky!
-Paige. -Hej.
-Er alt okay? -Ja. Jeg er her for at tale med Gina.
Hun gik ud med nogle venner, så hun kommer først hjem senere.
Okay. Undskyld, hvis det var lidt skummelt.
Jeg vil gerne tale med én, som ikke føles som en forælder. Én, som har styr på det.
Det forstår jeg godt. Jeg siger, du var her. Vi ses.
-Paige! Kom med ind, hvis du vil. -Ja.
Vi er jo næsten i familie nu.
Så kom ind.
For fanden. Du var væk i lang tid. Jeg troede, jeg havde dræbt dig.
Hvorfor helvede følger du efter mig?
-Du dræbte min søn. -Det gjorde jeg sgu ikke! Tror du det?
Hvad skete der så?
Hvad skete der, Ducky?
Nogen ringede og sagde, at Michael var i problemer.
At han skulle ud af sit hus.
Jeg sagde, han skulle komme hen til crackhuset. Jeg ville beskytte ham.
-Jeg vidste ikke, de ville dræbe ham! -Hvor belejligt.
Nej, det er noget lort, fru Bennings.
-Han var fandme min bedste ven. -Hvem dræbte ham?
Har aldrig mødt ham. Han kører en hvid pickup og har en tatovering på hånden.
Det er alt, jeg ved.
Ingen tror på mig.
-Ducky! -Hey. Hvad laver du derinde?
-Hold da kæft, mor. Er du okay? -Ja, men jeg må tale med dig.
Hvad er der sket, Marissa?
Jeg fandt din ven, Ducky.
-Hvad? -Ja.
Han var ved madudleveringen. Jeg fulgte efter ham ned til jernbanen.
Fulgte du efter ham? Han kunne have dræbt dig, mor.
-Jeg ville have, han skulle tale med mig. -Tale med dig?
-Har I noget whisky? -Jeg tager ud og leder efter ham.
-Er du sikker på, det var ham? -Ja.
-Sagde han noget? -At det var en fyr med en håndtatovering.
-At det ikke var ham. -Han er ingen morder.
Så ham, der lige har slået mig bevidstløs, er ikke et voldeligt menneske?
-Hvad ville du have gjort? -Du fatter det ikke.
Han bad Mike møde ham der. Han forrådte ham, Paige.
Farfar så nogen gå ind i huset på den anden side af gaden i går aftes.
Tak! Sig til, hvis I ser ham gå ud.
TIL SALG
Ducky?
Ducky!
Hallo?
Ducky!
Ducky?
Beskeder: Paige, Janine, Mike.
Mike: Han forsøger at skræmme os. Ducky: Kom hen til crackhuset nu!
Mike: Okay. Jeg er på vej.
Nye beskeder: Paige, Janine S., Mike, 518-444-9078
Få Mike derhen, ellers dør vi alle! De vil bare tale med ham.
518-44-9078 UKENDT
-Undskyld, jeg var nedenunder. -Må jeg komme ind?
-Hvad sker der? Er du okay? -Ducky er død.
-Hvordan ved du det? -Jeg fandt ham i det gamle hus.
Han har taget sit eget liv.
-For fanden da. Okay. -Åh gud.
Okay. Sæt dig ned. Jeg henter noget vand.
-Er du okay? -Nej.
Drik det og tag nogle dybe indåndinger.
Fuck.
-Var der nogen andre der? -Nej, kun mig og...
Jeg så hans krop, og så gik jeg.
Det forstår jeg. Hvorfor ringede du ikke til alarmcentralen.
Fordi jeg ikke burde ikke have været der. Jeg er her, fordi jeg ved, du kan hjælpe.
Jeg er ked af dit tab.
Jeg får nogen til at tage derhen nu. Tag det roligt, og føl dig hjemme.
Det tager kun to minutter. Okay?
Hvad helvede?
En kode 10-56. Jeg vil bare have nogen forbi og tjekke.
Med det samme.
Ja, det er der.
Jeg vil have, at nogen tager til Eagle Street 125 og tjekker en mulig 10-56.
Hold mig underrettet.
Kom på sagen, Mitch. Det her er personligt.
Paige?
DUCKY
-Nej... -Giv mig telefonen, Paige. Giv mig den.
-Giv mig telefonen. -Gå tilbage, for fanden.
-Du ved ikke, hvad der sker. -Toby...
-Vær sød. Jeg kan forklare. -Gå tilbage, for helvede.
-Giv mig telefonen. Jeg kan forklare. -Gå tilbage, for helvede!
Rolig nu. Stop. Okay?
-Rolig nu. Giv mig telefonen. -Gå væk fra mig, for helvede!
Gå tilbage, for helvede! Flyt dig! Rør mig ikke!
-Slip mig! -Giv mig telefonen! Stop, Paige!
Fuck, fuck, fuck!
Paige? Paige? Hey.
For helvede.
Hej. Jeg er hjemme.
Gina! Ring efter en ambulance! Det er Paige! Ring nu!
Hun faldt på badeværelset! Jeg tror, hun har taget en overdosis! Hun bløder.
-Få fat i en ambulance nu! -Okay, okay, okay.
Fuck! Fuck!
-Toby. Jeg tror, Paige skjuler noget. -Hun bruger igen. Har taget en overdosis.
-Hvad? -Hun er på vej til hospitalet, St. Peters.
Tangen, tak. Sug.
Her kommer hun.
Hjertestop. Hent akutvognen!
Hej kat. Det her er en baby.
Sådan én har du vel aldrig set.
-For pokker, hvor du skræmte mig. -Undskyld. Jeg lukkede mig selv ind.
-Er du okay? -Sikke et fint værelse.
Perfekt til den lille engel.
Hun skal have en flaske. Kom med.
Okay.
Sådan her.
Ja.
Hvad er der i vejen?
Jeg har fundet noget.
Marissa, jeg fandt den under kældertrappen.
Jeg troede, det var et mirakel.
Som en gave. Et minde.
Men så så jeg blodet.
-Hvordan... -Det ved jeg ikke.
Jeg har forsøgt at finde en forklaring. Jeg...
-Har du spurgt ham om det? -Nej.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Så hvad vil du gøre?
Jeg ved ikke, hvad det rigtige er at gøre.
Og jeg ved ikke, om jeg kan gøre det.
Jeg føler mig også skyldig. Vi har et spor, men tænk ikke på det nu.
De bragte fentanyl til South End.
Kom nu, mor. Tag telefonen.
Ducky slipper ikke afsted med det her. Han og Ducky lavede forretninger sammen.
Måske kom de op at toppes.
Jeg vil fortælle dig noget ansigt til ansigt.
Okay, mor.
Vær forsigtig med hende.
Jeg elsker dig så højt. Hej.
Ved du, hvem der ringede til ham, Paige. Det var Ducky. Vi tjekkede hans telefon.
-Hej. -Hun sover.
Er du okay, mor?
Nej, ikke rigtig.
Den har jeg ikke set i årevis.
Det var fars fineste kuffert.
Og han dækkede den med skide klistermærker.
Tingene ligger i den.
Tror du, at det tog livet af hende?
Sådan ser det ud.
De havde begge fentanyl i sig.
Seriøst, mor. Du burde gå til læge.
Ja, det skal jeg.
Okay. Jeg forsøgte.
Tak.
Den her vej.
Det her er Empire-toget til New York City,
som stopper i Hudson, Rhinecliff, Poughkeepsie, Croton-Harmon og Yonkers
med endestation på Penn Station i New York.
Hav billetten klar til konduktøren.
Kan du huske den kamp, hvor Mike kastede helt perfekt?
Indtil den sidste periode, hvor modstanderne slog en home run?
Typisk for ham.
Det var ikke min mening, at det her skulle ske.
Det skulle bare være helt enkelt.
Da Mike fandt ud af, hvad der var i det, ville han ikke sælge eller returnere det.
Hvad troede han, de ville gøre?
Det er lige mit held.
Det har ingenting med held at gøre.
Jeg er bange, mor.
Også jeg.
Min yngste søn blev født som sportsmand.
Hans storebror Toby begyndte at give ham ground balls, da han var to, tre år.
Han var god. Det var Toby også. Men Michael var speciel. Han havde en arm.
Kun vand.
Han kastede 112 kilometer i timen, da han var 14. Talentspejderne havde øje på ham.
Vi vidste ikke, hvor meget han skadede sin kastearms skulder.
Vi skulle måske have stoppet ham.
Da han var femten, tog han smertestillende.
At påstå, jeg ikke vidste bedre, er ikke helt sandt.
Jeg vidste, at en ung mand ikke skal have så ondt.
Så begyndte jeg at se, hvordan hans adfærd ændrede sig.
Det var anderledes med Toby. Ham behøvede vi ikke at bekymre os for.
Politibetjenten, den ambitiøse.
Det er nok det eneste, jeg stadig genkender i ham.
Hans giftige ambitioner.
Deres liv var mere sammenflettede, end jeg vidste.
Jeg formoder, du ved, hvad det her betyder.
Det ved jeg bedre end nogen anden.
Tag nogle dage. En uge. Hvad du ønsker.
Tag den tid.
Og hvis du så stadig vil publicere den,
så står jeg bag dig.
Den er god.
Tak, fordi vi må have hende i dag. Må jeg tage hende?
Hej baby. Hej baby.
Skal vi have det sjovt i dag? Ja.
Tak, mor. Vi ses senere.
Baby.
Nu kører vi.
"Modermælk, broders blod" af Marissa Bennings.
Tekster af: www.junefirst.tv