Woodstock 99 dneska končí.
Je tu čtvrt milionu zpocených, spálených lidí,
kteří zápasí s živly.
Vítejte na třetím dni Woodstocku 99.
Včera jsme měli uspokojivý a rušný den.
Jistě máte hodně otázek.
Včera večer začali fanoušci trhat kusy produkční věže.
Organizátoři se to snaží zlehčovat,
ale bylo přitom zraněno mnoho lidí.
Woodstock 99 se chýlil ke konci.
Atmosféra na tiskovce v neděli ráno byla hodně napjatá.
Kde jste byl při vystoupení Limp Bizkit, Johne?
Hodláte za to převzít zodpovědnost?
Kolik hlídek máte na místě?
Včera jsme tam měli 200 000 děcek, co se náramně bavily.
John Scher se to fiasko snažil prezentovat
jako úspěch.
Když vystoupil před tiskem, věděl, že to musí nějak ukočírovat.
Měli jsme úžasnou show a pak tam naběhlo
nějakých 50 problémových idiotů.
Pojďme se soustředit na všechna ta převažující pozitiva.
Reportéři už ale moc dobře věděli, že se jim to hroutí.
Viděla jsem všechno z ptačí perspektivy. Bylo to násilné,
nebezpečné a agresivní.
Bylo tam hotové moře potížistů.
Někteří lidi tam přišli k úrazu,
ale oni se to snažili zamést pod koberec.
A to nejhorší nás teprve čekalo.
Neděle, třetí den. Poslední den.
Panebože.
MODERÁTORKA Z MTV
Návrat na místo konání byl jako probudit se…
po propité noci vedle někoho cizího, kdo se vám navíc nelíbí.
Říkala jsem si, proč si to dělám.
Milost boží
jak krásně zní.
I někoho, jako jsem já, zachrání.
Willieho Nelsona jsem chtěl na nedělní ráno
jako takový spirituální zážitek.
Byl jsem v nebi.
…ale teď vím, jak dál.
Budíček.
Byl jsem slepý, ale teď už vidím.
Lidi, které jsem potkala v neděli, vypadali jako těla bez duše.
Podělte se o svoje pocity.
Vypadalo to tam jako uprchlický tábor. Jako když ve zprávách
ukazují stanová městečka plná odpadků. Bylo to nechutný.
Strašně to tam smrdělo. Neměli jsme se kde umýt.
Fronta na sprchu se tou dobou táhla neskutečně daleko.
Někdo se naštval a rozbil potrubí.
Udělalo to tam takovou říčku,
ve které se mísila voda ze sprch
a splašky z kadibudek.
Většina lidí si neuvědomovala, že se koupou v hovnech.
Chceš na Woodstock? Tak alou do bahna!
Jo!
Měla tam být místa na doplnění lahví s vodou,
ale z těch buď tekla hnusná hnědá voda, nebo se rozbila úplně.
Zapněte vodu!
Takže voda z kohoutků není…
Neřekla bych, že je hnědá, ale rozhodně není čistá.
Mým úkolem bylo zajistit, že voda na místě bude nezávadná.
V průběhu akce
jsme z místa konání odebírali vzorky pitné vody
a posílali je do laboratoře.
Když jsem v neděli ráno přišel do laborky, otevřeli jsme dvířka inkubátoru
a ten smrad nás málem všechny porazil.
Po analýze vzorků se ukázalo, že je většina z nich kontaminovaná.
Všechna dostupná pitná voda
byla znečištěná výkaly.
Ta představa,
že lidi tu vodou pijí a myjí se v ní…
Byla to pro mě noční můra.
Jo! Tohle je super! Jo!
V neděli ráno
mě začalo strašně bolet v krku.
Po celých rtech mi naskákaly opary a všude na jazyku, dásních a puse
jsem měla vředy.
Nemohla jsem jíst ani pít. Sotva jsem zvládla mluvit.
Zjistila jsem, že to byla ulcerózní gingivitida
z konzumace kontaminované vody.
Takhle Woodstock vypadat neměl.
Mysleli jsme si, že to bude úžasný zážitek.
Sbalili jsme se a do jedné odpoledne
jsme byli pryč.
Hodně lidí odjíždí.
Všichni jsou unavení, vyčerpaní…
absolutně vyšťavení.
Čau, tady Carson před Woodstockem 99.
Akce ještě neskončila,
ale už teď ji opouští
nespočet aut, lidí a odtahových vozidel.
Kam jedete? Akce ještě neskončila.
- Jedeme domů. - Proč?
- Smrdí to tam. - Je to hnus.
Máme dost, to vedro nás úplně vyčerpalo.
Na turné.
Nemůžu se dočkat, až vyjedeme na turné.
Můj život je skládání hudby s přáteli.
Nemůžu se dočkat, až zase vyjedeme.
V neděli už toho lidi měli dost.
Všem podle mě i došly peníze.
Ty ceny byly naprosto šílený.
HORKÁ PIZZA
Hodně stánků mělo vyprodáno,
takže si ty zbylé mohly diktovat ceny.
Všechno je směšně předražené, ale tak je to všude.
Musíte se přizpůsobit.
Původně to bylo tak pět babek za vodu
a třetí den za ni chtěli 12, jestli si pamatuju dobře.
PRODUKČNÍ KANCELÁŘ
V neděli davem začala zmítat negativní energie.
Jediné, co lidem ještě dávalo nějakou naději,
byly zvěsti, které se po akci šířily už několikátý den.
Šuškalo se o tom, že akce bude mít nějaké výjimečné zakončení.
Máte potvrzené závěrečné vystoupení?
Oficiálně jako poslední v neděli večer
vystoupí Red Hot Chili Peppers.
Zakončení ještě pořád připravujeme.
Zatím je to tajemství.
Říkalo se,
že po Chili Peppers přijde ještě někdo.
Snažil jsem se zjistit kdo a lidi si mysleli, že Prince.
Slyšel jsem, že se vrátí Guns N' Roses.
I my organizátoři jsme měli svoje teorie o tom, kdo se ukáže.
Jedna fáma byla Bob Dylan.
Prý dorazí Bob Dylan.
The Greatful Dead.
The Rolling Stones.
Povídalo se i o Michaelovi Jacksonovi.
Byl to pro nás důvod vydržet až do hořkého konce.
16:15:57
16:15:58
16:15:59
16:16:00
16:16:01
V neděli odpoledne byli návštěvníci pěkně natěšení.
Snažili jsme se je udržet na uzdě,
což Jewel zvládla na výbornou.
VEZMI SI MĚ, JEWEL
Tak jsme na Woodstocku.
V zákulisí jsem se snažila odhadnout,
co přesně bych tomu davu měla zahrát.
Máme tu 13 skladeb.
Snažili jsme se dát dohromady nějakou kombinaci písní,
u které se lidi neurvou ze řetězu.
Řekli ti o tom bahně?
Po všech tu hází bahno.
I Sheryl Crow to schytala.
- Neber si to osobně. - Jako vždycky.
Jasně.
Jewel!
Kdybych vám mohla říct jedinou věc, bylo by to: „Všechno je v pořádku.“
Byli jsme zpátky u zábran.
Tou dobou jsem už měl vážně dost
a těšil jsem se na to, až se budeme moct sebrat a jet domů.
Jewelino vystoupení hodně změnilo atmosféru.
Pocitově se to tam sice začalo měnit k lepšímu,
ale stejně jsem cítila, že se to může kdykoliv zase pokazit.
Panovala tam nepředvídatelná, divná atmosféra.
Začalo se to zvrtávat. Musela jsem pryč.
To byla Jewel.
Šli jsme rovnou do autobusu, který byl přímo za stagí.
Nezastavujte se. Pokračujte dál, no tak.
Dejte jí chvilku.
Něco takového jsem ještě nezažila.
Prostě jsme odjeli.
Vztek byl na místě takřka hmatatelný.
A tou dobou to už nebyli jenom testosteronem zmítání mladíci.
Všichni toho měli plný kecky.
Děcka začaly být nervózní.
Už měly plný zuby těch odpadků, vedra a výdajů.
Nehodlaly to nechat jen tak.
Vstupujeme do pekla.
V dnešní době bychom takový fesťák už kritizovali
na TikToku, Snapchatu a Instagramu,
ale nic takového tehdy neexistovalo.
Lidi neměli jinou možnost, než si vztek vylít na pořadatelích a prostorech.
Strhávají tu zeď.
Tohle je neskutečný!
Strhněte tu zeď!
Strhněte ji!
Strhněte ji! Dolů s ní!
Tady se píše historie, vážení!
Měli toho dost.
Už toho měli dost.
18:35:30
18:35:31
18:35:32
18:35:33
18:35:34
Hodně lidí nám říkalo,
že takový provoz nikdy nezvládneme. A my ho zvládli.
A že ochranka nebude fungovat. A ona fungovala.
A teď tvrdí, že to tu nikdy nezvládneme uklidit. Ale my to zvládneme.
Večer jsme měli super tiskovku.
Zkuste si ji sehnat.
Všechno dopadlo skvěle, lidi byli úžasní. Bylo to neskutečné. Dokonalé.
Všichni byli spokojení. Zvládli jsme to bez závažnějších incidentů.
Jste si vědom toho, že právě strhávají kusy zdi?
Podle mě jsou vnější zdi úžasný suvenýr,
který si návštěvníci prostě chtějí vzít domů
jako památku na Woodstock.
Viděl jsem, co se tam děje. Mluvil jsem s lidmi na místě.
Věděl jsem, že lžou.
Podle našich odhadů máme na akci nějakých 150 000 lidí,
kteří si ji moc užívají.
Se starostou se tam plácali po zádech.
V tu chvíli jsem se cítil skvěle.
Ale slavili jsme předčasné vítězství.
Podle mě to pro všechny návštěvníky, média i naši komunitu
byla vzrušující a nezapomenutelná akce.
Někdo se mě zeptal, jak se cítím, když jsem to úspěšně zvládl.
A já řekl, že máme ještě tři hodiny.
Určitě to dobře dopadne.
Tímto bych Michaela chtěl pozvat,
aby se k nám zase vrátil. Budeme rádi,
když to v srdci New Yorku budeme moct znovu pěkně rozjet.
Všichni ti funkcionáři se div nepřetrhli, jak nás zvali na další rok.
Byla to skvělá akce.
Díky, že jste povětšinou byli úžasní. Vážíme si toho.
Když jsem odcházel, cítil jsem se skvěle.
19:45:30
19:45:31
19:45:32
19:45:33
19:45:34
Přichází bouře, Woodstocku 99.
Michael a John jsou optimisti.
Pro ně to všechno bylo pozitivní.
My ostatní ale byli dost nervózní, protože jsme předchozí noc viděli,
jak se to může zvrtnout.
Show ale musela pokračovat dál.
Nezbývalo nám teda než doufat, že lidi zachovají chladnou hlavu.
Klasičtí Chili Peppers. Divocí a šílení jako vždy.
Už jsme dorazili do cílové rovinky.
Stačilo přečkat Red Hot Chili Peppers.
Flea tam naběhl úplně nahý.
A jestli si dobře pamatuju,
i hodně lidí v davu šlo do naha.
Všichni si můžem udělat čas a užít si života.
Tohle jsou mý nejlepší léta.
Jsem ze Severu a chci vás pobavit…
Chili Peppers?
Moc si z nich nepamatuju. Cítil jsem se jako na frontě.
Všichni už jsme byli strašně mimo.
V neděli večer jsem byla v produkční kanceláři.
Red Hot Chili Peppers pořád hráli.
Naspali jsme dohromady tak čtyři hodiny.
Byli jsme vyčerpaní.
Všichni doslova odpadli.
Celou dobu makali jako stroje.
Vyčerpaně jsem seděl u sebe v kanceláři se svými vysílačkami.
Zničehonic se ozval produkční kanál,
na kterém byli Michael Lang a John Scher.
Všichni na stage. Rozumíte?
Chtěli, abychom rozdali 100 000 svíček.
Bože.
Pane jo.
Se šéfem jsme se na sebe jenom podívali…
Ty svíčky vymyslel Michael.
Jasné? Za ty svíčky může on.
Šlo to úplně mimo mě.
Ke konci vystoupení Chili Peppers
jsme chtěli uspořádat takovou svíčkovou mši.
Pár měsíců před tím došlo k masakru v Columbine.
Americká společnost se začala hodně zaměřovat
na problém se zbraněmi.
Myšlenka byla taková, že bychom se jako akce mohli postavit proti nim.
V rámci zakončení festivalu jsme chtěli zapálit svíčky,
a rozjasnit tak noc. Takové vyvrcholení akce.
Mělo to představovat to,
že se tato generace staví proti střelným zbraním.
O těch svíčkách jsem tehdy slyšel poprvé.
Okamžitě jsem do vysílačky zařval:
„Ne, nemáme povolení od hasičů.“
Nevím, co se děje…
John Scher mi řekl, ať sklapnu a vypadnu z jejich kanálu.
Lidi jsou klidní, bude to v pohodě.
Nejvtipnější na tom bylo, že se hořlaviny celou dobu zabavovaly,
ale najednou jsme všem měli rozdat svíčky.
Stál jsem na straně pódia.
Tři metry od sebe jsem měl Fleaův nahý zadek.
Fakt jenom tři metry.
Začali hrát „Under the Bridge“.
Občas mám pocit, že nikoho nemám…
A najednou
se přede mnou objevilo širé moře zapálených svíček.
Už nikdy se nechci cítit jako v ten den.
Vezmi mě tam, kde to mám rád. Pryč mě vem.
Už nikdy se nechci cítit…
Byl to opravdu nádherný pohled.
Světla se rozprostírala celým davem.
Byly to stovky tisíc lidí.
Jo.
Drž mě, ne…
Skvěle to vystihlo původní Woodstock. Měl to být klidný, mírumilovný akt,
který všechny spojí.
Mír, kámo.
Nic takového se ale nakonec nekonalo.
Dát oheň návštěvníkům,
ke kterým se tři dny chováte jako ke zvířatům…
Nebyl to úplně nejlepší nápad.
Z dálky jsem zahlédl něco, co vypadalo jako oheň.
Podívali jsme se na sebe a řekli si, že to není dobrý.
Tady ochranka od východní stage. Měli byste to utnout.
Stál jsem na straně pódia.
Dělalo mi to starosti.
Bál jsem se, že se někdo zraní.
Zároveň mi bylo jasné, že se to určitě dostane do zpráv.
Vítejte zpět u živých zpráv.
U hlavní stage vypukl požár.
Vystoupení bylo před chvílí ukončeno. Nikdo neví, co se děje.
Tento festival jde z extrému do extrému.
Potřebujeme tu hasiče.
Největší starosti mi dělal ten hlavní oheň.
Takové neřízené události můžou vést k dalšímu chaosu.
Uklidněte se, nechceme…
Hasiče jsme měli na místě.
Michael seskočil ze stage a běžel do hasičárny.
Já se rozhodl popadnout mikrofon.
Toto není součásti vystoupení. Máme tu skutečný problém.
Budou sem muset přijet hasiči s autem,
aby ten oheň uhasili, takže vás prosím o…
Michael mi volal s tím, že hasiči mají strach vyjít ven.
Koukejte se sem vrátit.
Nemohl jsem uvěřit, že nechtějí vyjít ven.
Řekl jsem, že půjdu s nimi.
Řekl jsem, ať je pošle do prdele.
Je to jejich práce.
Měli jsme tam požár.
Tak ho snad měli jít uhasit.
V zákulisí jsem se bavil s Anthonym Kiedisem.
Prosil jsem ho, aby ty lidi šel nějak zklidnit.
On ale řekl, že ho stejně nebudou poslouchat.
Že ty už nijak uklidnit nedokáže.
No ty vole, je to tady hotová apokalypsa.
Jdeme na to?
To si pište!
Na přídavku jako první vzdali hold Jimimu Hendrixovi.
Zahráli „Fire“.
Nech mě stát u tvýho ohně…
Nech mě stát u tvýho ohně.
Zatímco Chili Peppers hráli,
začali se kolem objevovat další ohně.
Nech mě vklouznout do tvýho ohně.
Nech mě stát u tvýho ohně.
A pak další a další.
Red Hot Chili Peppers!
Red Hot Chili Peppers dohráli
a všichni čekali na nějaké překvapení.
Chceme víc!
Byli jsme fakt nadšení.
Ale co se nestalo, akce skončila.
Snad jste si to užili stejně jako my. Moc vám všem děkujeme.
Dávejte na sebe po cestě pozor.
Brzo se zase uvidíme.
Takže jsme skončili s bandou naštvaných a zklamaných lidí.
Jenom jim na obrazovkách na stagi
začali promítat Hendrixe.
To byla pro lidi ta úplně poslední kapka.
Už toho prostě měli dost.
Lidi to vzali jako znamení, že to tam mají spálit na popel.
Shoř, ty hajzle!
Zapalte to tady!
Přikládali do ohně všechno, co jim přišlo pod ruku.
Víc dřeva!
Měla jsem strach, protože se k nim přidávalo pořád víc a víc lidí.
Nechali se strhnout i ti,
kteří by to za normálních okolností nikdy neudělali.
Prostě se do toho ponořili a začali ničit všechno kolem sebe.
Davem se to šířilo jako požár.
Obloha zoranžověla.
Hořelo, kam jste se jen podívali.
Nastal absolutní chaos.
Střecha hoří! Nepotřebujeme vodu!
- Hendrix hraje, zatímco Rome hoří. - Panebože.
Nevím, jestli to vidíš, ale obloha je úplně oranžová.
- Jo. - Je to šílený.
Zavládla panika.
Vzpomínám si, jak asistenti produkce vyběhli z přívěsu
a začali do minibusu házet monitory a repráky.
Bylo to jako válka ve Vietnamu.
- Měli bychom se odporoučet. - Ano.
- Půjdeme. - Máš pravdu.
Začíná se to…
Řekli nám, že musíme vypadnout, a naložili nás do autobusu.
Všichni si pohněte. Pohyb.
Rychle.
Dalo se tam toho natočit mnohem víc,
ale nechtěli riskovat, že by se nám něco stalo.
Sbohem, Woodstocku 99. Možná je to tak lepší.
Odjížděli jsme po jednom z výjezdů.
Ještě kousek.
Když jsme projížděli kolem, díval jsem se z okýnka a…
Ty vole!
- Kámo, tohle je… - Natáčíš to?
Bože můj.
Věděl jsem, že se ještě něco semele. Museli jsme to natočit.
Vyskočil jsem z auta.
Jdeme dál. Všude kolem nás hoří. Podívejte!
Blížíme se.
Běžel jsem do středu dění.
Všichni utíkali pryč, jenom my zpátky tam.
Netušil jsem, co se bude dít.
Mrkejte na to.
Pěkně se to tu vymklo z ruky.
Nechápal jsem to.
Je to tu jako zasranej… Pán much.
Lidi tlačí do věže…
Bylo naprosto jasné, že se tu věž snaží povalit.
Vypadá to, že za chvilku spadne.
Začala pěkně skřípat.
Věž se co nevidět zřítí.
Ne!
Panebože!
Lidi z těch věží viseli za ruce.
Bylo to jako v Planetě opic.
Jakmile se přidáte ke stádu,
stanou se z vás zvířata.
Všichni ti lidi
se chovali jako divá zvěř.
Chtěli nás oškubat, a to nás nasralo.
V devadesátkách řádění nezastavíš.
Dostaňte odsud ten vrtulník, jenom je tím provokujete.
Sledovali jsme to z řídící věže.
Evakuujte svoje lidi.
Musíme to dostat pod kontrolu, než tam pošleme záchranáře.
Byla to nouzová situace.
Očekával jsem, že tam někoho ušlapou nebo klidně napadnou a zabijou.
Šlo o životy.
Potřebuju tu posily.
Hází po mně věci!
Potřebuju pomoc!
Z produkční kanceláře nám volali, že se máme připravit na nejhorší.
Měli jsme se tam zabarikádovat.
Ty zdivočelý děcka už totiž přestalo bavit tancovat kolem táboráku
před východní stagí
a rozhodly se rozšířit zkázu
po celém areálu.
Přímo v cestě jim bohužel stálo naše stánkové městečko.
Zůstaňte na místech.
Po několika zoufalých voláních o pomoc
jsem se svým týmem zamířil do dvou velkých prodejních stanů.
Někteří stánkaři tam měli až 70 000 dolarů v hotovosti.
Jak se držíte?
- Jste v pohodě? - Jo.
Řekli jsme jim, ať vypnou světla,
stáhnou plachty stanů, ve kterých měli stánky,
a dělají, že tam nejsou. Museli jsme to tam zavřít.
Snažil jsem se zachovat klid,
abych nešířil paniku, ale byl jsem posraný až za ušima.
Začali jsme slyšet nějaké skandování.
Vypadalo to, jako by se k nám po asfaltu valil černý mrak.
Byl to obří dav, který zpíval Rage Against the Machine.
„Naser si, já se nepodvolím!
Naser si, já se nepodvolím!“
Naser si, já se nepodvolím!
Šílený.
Zadara!
Tou dobou to byla absolutní anarchie. Lidi se nechali ovládnout davem.
Všichni si tam brali bedny CDček.
Taky jsem tam vlítnul, když to dělali úplně všichni.
Uprostřed stánkového městečka jsme měli šest bankomatů.
Někdo si jich všiml a bylo to, jako by najednou přestala hrát hudba.
Ozvalo se: „Bankomaty!“ a dav se na ně vrhl jako jeden muž.
Prachy!
Počkat. Teď se dobývají do bankomatů.
Panebože!
Chtěli zničit úplně všechno,
co se nějak týkalo Woodstocku.
Dostal jsem se přes ně. Jsem na cestě.
Každý, kdo měl cedulku, nebo koho jsme znali,
se chtěl schovat u nás v kanceláři.
Moje čtyři vysílačky ani na chvilku neztichly.
Jeden kolega běžel k hlavnímu vchodu
a začal ho barikádovat.
Všechny nás zajímalo, jak to sakra skončí.
Pamatuju si, že jsem zaslechl výbuch.
Hoří tam několik přívěsů.
Zahlédli jsme hořící přívěsy. U toho jsme prostě nesměli chybět.
Ta hořící auta v sobě měla láhve s propan-butanem.
Jestli to bouchne, zraní to hodně lidí.
Byli jsme přímo u toho.
A pak zničehonic…
A do prdele.
Hotový ohňostroj!
Bum!
Jako by uprostřed areálu vybuchla bomba.
A pak další.
Byl to pěknej průser.
Rozjeli jsme to, jak jste chtěli, vy čuráci!
Spočítejte svoje lidi a padejte.
Tohle za to nestojí.
Proměnilo se to tam ve válečnou zónu.
V tu chvíli nám došlo, že se musíme pakovat.
Slyšel jsem výbuch.
A lidi vzali nohy na ramena. Zdrhali jako o život.
Pak jsem to najednou schytal nějakým obuškem do břicha.
Nade mnou stál nějakej týpek s maskou.
Pohyb!
Zpátky. Už jsme tady.
Dorazila státní policie.
Stáhněte se, nechte to na policii.
Napochodovali tam jako zásahovka
se štíty a obřími obušky.
To nebylo dobrý.
Policie to tu uzavírá.
Přeskupíme se a padáme odsud.
Michael celou dobu… dělal, že je úplně v klidu.
Podle mě měl ale pěkně nahnáno.
Šla jsem s ním ven, když nejspíš vyrazil zkontrolovat,
jak si vede Národní garda.
Chtěl jsem to vidět na vlastní oči.
Bral jsem to jako otřesné zakončení celkem slušného víkendu.
Napadlo mě, že úklid toho svinčíku nám nějakou chvíli zabere.
Vešel do stánkového městečka.
To bylo poprvé za několik týdnů, co jsem ho viděl.
Byl jsem z něj úplně na větvi. Představil jsem se
a řekl mu, že ho moc rád poznávám.
On si to tam ale jenom obešel a byl zase pryč.
Vůbec na nás nepromluvil. Ani se nezeptal, jestli jsme v pohodě.
Vypadalo to, že ho moc nezajímáme.
Bylo zklamání, že to skončilo tak, jak to skončilo. Obrovské.
Už se s tím ale nedalo nic dělat.
Bylo to fakt smutný. Došlo mi, že tohle je prostě konec.
Další Woodstock už nikdy nebude.
Michaele?
Běž pryč, Pilar.
Bere to s absolutním klidem.
Super.
Myslím, že to byl…
Jo… to byl konec.
PONDĚLÍ
Bylo 6:30 ráno.
Pilar mě vzbudila s tím, že tohle prostě musím vidět.
Nasedly jsme do auta a projely se po areálu.
Panebože.
Vypadalo to jako válečná zóna. Všude jenom odpadky a doutnající ohně.
Když jsme narazily na těch dvanáct návěsů,
řekla jsem: „Tak tohle byl Woodstock 99, Pilar.
Spálený na troud.“
Jsme tu s Dukem Devlinem, který na festivalu pracuje od roku 1969.
Jak se cítíte?
Stalo se tu spoustu ošklivých věcí.
Po tomhle všem bude mít podle mě Woodstock utrum.
Je to smutný. Nevím, co víc k tomu říct.
V pondělí ráno to tam bylo v troskách.
Najely tam týmy reportérů.
Tehdy jsme neměli mobily,
takže jsme věděli, že rodiče musí být strachem bez sebe.
Lidi se bouřili, bylo to na hlavu.
Viděli jsme, jak to tady vyhazujou do povětří, skáčou přes ohně
a hážou věcma. Bylo to divoký.
Bylo tu hodně magorů.
Přijela byste na další Woodstock?
Jo, rozhodně. Určitě. Jela bych hned.
Zní to absurdně, ale i když to byl tak děsivý zážitek,
moc jsem si to užila.
Viděla jsem svoje oblíbené kapely.
Byl to zážitek na celý život.
Nic lepšího jsem do tý doby nezažil. A na tom se za těch 22 let
vůbec nic nezměnilo.
Neexistovala tam žádná pravidla. Mohl jsem si dělat, co jsem chtěl.
Vládla tam naprostá anarchie.
Strašně jsem si to užil. V tu chvíli jsem si prostě říkal,
že je to neskutečný zážitek. Mám díky tomu o čem vyprávět.
Lidi měli neomezenou svobodu a žádnou zodpovědnost.
To byla hodně nebezpečná kombinace.
Očekávali jsme, že si to tu nějak odklepeme
a sepíšeme to, abychom mohli nakrmit naše rodiny,
a nakonec to dopadlo takhle.
Celá planeta se dozvěděla, jak kardinálně se to posralo.
Fotky byly úplně všude.
Woodstock 99, nevázaný víkend na severu státu New York…
…se včera vymkl z ruky, když fanoušci vzali útokem techniku
a prodejní stánky…
Woodstock 99 zastřel oblak dýmu…
Vyrabovali stánky a strhli věže.
Rockový festival se proměnil v povstání.
Další den jsme museli podepsat smlouvy o mlčenlivosti.
Nikdo o tom nesměl s nikým mluvit.
„Woodstock 99 začal jako festival míru a lásky
a skončil výtržnostmi.“
Co horšího vám můžou ukázat, když jste to zažili na vlastní kůži?
Každý měl vlastní teorie o tom, co se stalo a proč.
Fámy se šířily rychlostí blesku.
Dodnes přemýšlím, jak organizátoři
od začátku akce až do neděle tvrdili,
že vlastně nepořádají Woodstock,
ale obří rockový festival, který se jim celkem daří ukočírovat.
A když se z toho pak neděli v noci zničehonic stalo peklo,
rozhodli se, že o tom budou mluvit jako o Woodstocku.
Nejspíš proto, že pak po akci chtěli prodat víc reklamních předmětů.
Absurdní. To je absurdní…
To prostě není pravda.
Abychom tuto konferenci zakotvili v tomto tisíciletí…
V pondělí ráno svolali závěrečnou tiskovku.
…náš pořadatel Michael Lang.
Zdravím.
Žádná další tiskovka přitom už samozřejmě být neměla.
V sázce bylo úplně všechno.
Značka Woodstocku se dostala do opravdového průšvihu.
Byl jsem tu do půl šesté ráno.
Viděl jsem drobnou skupinku lidí,
co chodila z místa na místo a zakládala požáry a burcovala ostatní.
Určitě bych ale všechny návštěvníky nevinil z toho, že pár idiotů…
promiňte mi ten vulgarismus, dělalo bordel.
V podstatě se od toho úplně distancovali.
Tvrdili, že za to může pár potížistů.
Každému, kdo měl oči a viděl ty nahrávky, bylo jasné, že za to rabování, nepokoje,
ničení a zakládání požárů mohly tisíce mladých lidí.
Rome bylo v plamenech.
Nešlo tu ale o to, kdo se bouřil.
Otázkou bylo, proč se bouřili.
Může za to kulturní posun. Měli jsme tu
pár vokálnějších anarchistů.
Jenom budeme muset najít ty nejvokálnější.
Podle mě za to nemůžou problémy na naší straně, ale atmosféra.
Byli z toho víkendu tak nabuzení, že se nedokázali zklidnit.
Chtěli prostě něco víc,
další zážitky.
Tím to podle mě bylo. Prostě se jim jenom nechtělo domů.
Bylo to pár šílenců,
drobná část populace, která si myslí, že má nárok na všechno,
bojí se dospívání
a skutečná práce nebo založení rodiny je pro ni sprosté slovo.
Zmítaly jimi emoce.
Ven!
Na co ten festival doplatil?
To je jasné: na chamtivost.
To, jak se na akci cítili návštěvníci, bylo všem úplně jedno.
Prostě ty děcka oškubali jako kuřata.
Jakmile dostali peníze, zacházeli s nimi jako s prašivými psy.
To, že byli všichni naštvaní z vysokých cen,
umírali vedrem, smrděli a měli opici, nakonec vyvrcholilo v ty nepokoje.
Lidi toho už prostě měli dost
a nechali se ovládnout svými pudy.
Z té tiskovky jsme všichni odcházeli hodně rozladění.
Loučíme se s Woodstockem 99.
Ještěže tak, ty sračko.
To ale ještě pořád nebyl konec.
Když jsem se po festivalu
vrátila do kanceláře, někdo nám opakovaně volal.
Byla to nepříčetná matka,
které prý na akci znásilnili dceru.
Newyorská státní policie vyšetřuje
znásilnění čtyř žen, ke kterým mělo dojít na festivalu Woodstock.
Podle deníku The Washington Post
se případy už vyšetřují
a krizoví interventi tvrdí,
že zaznamenali mnoho dalších napadení.
K některým prý došlo přímo před stagí.
Po festivalu se hodně žen nechalo slyšet,
že je tam osahávali, nebo dokonce znásilnili.
Vzhledem k té náladě, co tam panovala, mě to nepřekvapilo.
Chlapi si mysleli, že je to jejich právo.
Promítá se to i do rasismu, sexismu a třídní diskriminace.
Mají za to, že jsou něco víc,
takže si s námi můžou dělat, co chtějí.
Tehdy jsme to prostě musely nějak vydržet
a nestěžovat si.
O těch nařčeních ze znásilnění…
a sexuálních napadení žen jsem slyšel až po konci festivalu.
To, jak se k nim chovali, bylo vážně hrozné.
Měli jsme… zodpovědnost za všechny naše návštěvníky.
Takže jsme nesli zodpovědnost i za to, co se stalo těm ženám.
Dělo se to potají. Někde ve stanech…
Prý i v kotli, ale to si nedokážu představit.
Woodstock byl takové město ve městě.
Všeobecně bych řekl, že jsme tam mohli mít zhruba tolik znásilnění,
ke kolika jich dochází ve městě o přibližně stejné rozloze.
Nechci to obhajovat, bylo to příšerné.
Byl bych rád, kdyby ti násilníci skončili ve vězení.
Jenže vzhledem k tomu, že jsme měli 200 000 návštěvníků,
se nejednalo o nic natolik závažného…
aby to nějak ovlivnilo chod akce.
I když pro ty ženy to muselo být hrozné.
To jsou kecy.
Woodstock 99 prostě neměl dostatečné zabezpečení.
Chtěli na něm ušetřit.
Když pořádáte nějakou akci,
bezpečnost návštěvníků by měla být na prvním místě.
Oni to ale naprosto podcenili.
Nahnali čtvrt milionu lidí na jedno místo
a čekali, jak to dopadne.
HLEDÁ SE: KOZY + LSD
Když někdo na vaší akci přijde k úrazu, je to neomluvitelný.
Holky by měly mít právo se odvázat stejně jako chlapi.
Hnutí jako Me Too se vyvinula v přímé reakci
na to otřesné chování, které jsme mohli vidět například na Woodstocku 99.
Lidi si stěžují, že teď musí být uvědomělejší,
ale když se na to zpětně dívám, jsem ráda, že by tohle už dneska neprošlo.
V roce 1999 jsme byli děti.
Teď už jsme dospělí, mnozí z nás jsou rodiče.
Jsem ráda, že si moje dcery nemusí myslet,
že jsou tyhle věci normální.
Zjistili jsme, kým nechceme být.
Stanovili jsme si určité meze, které nám zabraňují v tom,
abychom sklouzli zpátky k tomu šílenství.
UKAŽ KOZY!
UMĚLECKÝ A HUDEBNÍ FESTIVAL
Woodstock 99 dodnes vnímám
jako promarněnou příležitost.
Myslím, že v 90. letech
mladí lidé přemýšleli jinak.
Přišli tam kvůli hudbě.
Nedokázali vnímat problémy, které zmítaly tehdejší společností.
Prostě jsme doplatili na to, že…
Prostě jsme tam měli idioty.
Nemůžeme prověřovat každého návštěvníka.
To není možné.
Woodstock nikdy nezmizí.
Woodstock 69 měl svoje vlastní kouzlo.
Poničil mu ročník 99 pověst?
Možná trošku.
TŘI MĚSÍCE PO NATÁČENÍ TOHOTO ROZHOVORU
MICHAEL LANG ZEMŘEL
Tak jo.
Děkuju.
ŽÁDNÝ DALŠÍ ROČNÍK WOODSTOCKU SE NECHYSTÁ
Překlad titulků: Petr Kabelka