MÅNDAG
26 JULI 1999
Gode Gud.
Herregud.
Är det här Bosnien?
Kolla.
Sakta ner.
Jösses.
Jag var 26 år gammal då.
Jag var en ny journalist som rapporterade från den här omtalade festivalen.
Jag tillbringade mycket tid i presstältet där jag rapporterade till New York.
Det var väldigt kul.
Tills det här hände.
Jag ser all förödelsen omkring mig. Det är nära nog en massaker.
Jag tänker: "Hur fan hände det här?"
Woodstock '99!
EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Woodstock '99, baby! Ja!
Det var otroligt. Jag hade aldrig sett nåt liknande.
Det var ett historiskt ögonblick: "Tänk att jag är här!"
Hej!
Det kändes som att flower power, kärlek, musik och gemenskap möttes.
Jag var helt säker på det. Det här var nåt man sent skulle glömma.
Till en början var alla glada. Musiken var bra.
Sträck upp era händer.
Alla var givetvis höga som hus.
Ja, baby!
Woodstock.
Ja!
Nåt kändes olycksbådande. Det fanns ingen kontroll.
Det här var ingen picknick. Vi hade underskattat det totalt.
Ja!
Det var som att en perfekt storm hade börjat ta form.
Ungarna började bli förbannade.
Ja!
Det börjar spåra ur.
Herrejävlar.
Det kunde gå riktigt illa.
Det är inte en del av showen. Det är verkligen ett problem.
-Där var det kört. -Jävlar!
Fotogen, tändsticka. Pang.
Herrejävlar. Vad fan?
Det är som en scen där zombier tar sig in över murarna.
Det spårade bara ur mer och mer och visade människans värsta sidor.
Det här är fan… Jag vet inte. Flugornas herre, typ.
Det finns inget annat sätt att beskriva det.
Ja!
Det spårade ur fullständigt.
Herregud.
Woodstock Music and Art Fair,
tredagarsevenemanget i White Lake och Bethel,
erbjuder okomplicerade, stressfria, lugna dagar med fred och musik.
Över 200 hektar att ströva på, basarer att besöka.
Många besökare väntas, så åk tidigt för att hinna fram.
Woodstock är den ursprungliga motkulturfestivalen.
Det är väl den och månlandningen man tänker på först
när man tänker på 60-talet.
Det var de bästa musikerna som samlades.
Under den bästa musikeran.
Woodstock är en sån händelse som är en del av kulturen och ens dna.
Jösses.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Hela Woodstock-historien börjar med en man.
Michael Lang.
Är du ansvarig för allt?
Ja.
Woodstock var fantastiskt.
WOODSTOCK-GRUNDARE
Jag gillar inte att säga "vibbar", men vibbarna var fantastiska.
Vietnamkriget var en stor grej.
Vi var så emot det.
SLUTA KRIGA INNAN DET GÖR SLUT PÅ DIG
-Ska du ha en till? -Om det funkar.
Jag ville inte göra om det.
Jag trodde aldrig att vi kunde få samma effekt
med fred, kärlek och flower power.
På 90-talet började jag tänka på Woodstock för mina barns generation.
De var tonåringar då,
när vapenvåld blev ett problem för oss alla.
Två tonåringar gick bärsärk i fem timmar inne på Columbine High School.
De dödade 12 elever, en lärare och skadade 30 andra personer.
Tanken var att engagera folk i frågan och visa den generationen
vad Woodstock handlade om.
Alltså, motkultur och inget våld.
Bara fred, kärlek och musik. Det var allt.
Då kör vi.
Upplev Woodstock '99 i tre dagar.
Över 40 av dagens bästa band och 250 000 personer.
Woodstock '99.
En tripp du aldrig glömmer.
Keith och jag var bara 16 då.
Jag älskar dig, mamma.
Jag hade aldrig varit på en konsert.
"Korn kommer att vara där. Limp Bizkit. Rage Against the Machine.
Herregud, vi måste dit!"
Tom sa: "Vill du med till Woodstock?" "Ja, visst fan vill jag det."
Tjoho! Biljetter!
När jag fick biljetten kände jag mig som en kung.
Det här blir nog den bästa upplevelsen i mitt liv.
Vi ska träffa tjejer i vår ålder, prata med dem och möjligtvis ha sex.
Det var tur att mina föräldrar inte visste nåt.
Jag växte upp i ett konservativt, kristet hem.
Jag fick inte titta på MTV.
Det var rebelliskt att ha en biljett till Woodstock.
Vi är framme!
Mina föräldrar kände till 1969, fred och kärlek.
"Det låter ju som något bra, det här med musik och harmoni."
Jag ville bara spåra ur fullständigt.
Fred.
BRANDSTATION
Orillia, Ontario! Ontario, för fan!
Läget?
WOODSTOCKFESTIVALEN
FÖRSENINGAR
Woodstock '99!
Sommaren 1999 spelade vi in Isle of MTV i Nassau, Bahamas, Paradise Island.
Ni ska få se kända ansikten som jag fick hänga med på Isle of MTV.
Många coola människor…
Men de på MTV sa:
"Du ska tillbaka till New York för Woodstock '99."
Och jag sa: "Tillbaka till New York?
Jag är på Bahamas. Jag vill inte tillbaka."
Men det skulle bli den största festen på planeten.
En kvarts miljon ungdomar,
tre dagar med otrolig musik och oavbrutet festande.
Det här var stort.
-Här? -Ja, släpp ner det bara.
Ha biljetterna redo.
Era väskor kommer att sökas igenom.
Jag var 14. Det var mitt första år i high school.
Jag var lite av en pojkflicka. Jag hade en bandana.
Jag hade tandställning. Jag var ung. Jag var oskuld som bara den.
Jag hade varit på konserter, men aldrig över natten…
Aldrig en sån här stor festival. Det var stort.
Öppna era väskor så går det fortare.
Vakterna gick igenom min väska.
De tog all mat. All dryck togs ifrån oss.
De flesta som kom fick sitt vatten konfiskerat,
vilket är så löjligt. Det är ju vatten.
FREDSPATRULLEN
Man har ju sett bilderna från 1969
med fred och kärlek, så jag föreställde mig ett öppet fält.
Böljande kullar, som i Sagan om Ringen… Hobbit-grejer.
Sen kommer vi dit och jag bara:
"Fan."
Det var en flygbas.
Det här är inte klokt.
Kommer det att dyka upp svartklädda män?
Finns det ett ufo i hangaren? Vad är det här?
Det kunde inte vara mer annorlunda än det ursprungliga Woodstock.
Vad fan hände?
ETT ÅR TIDIGARE
Det krävs vissa komponenter för att anordna en stor festival.
Man behöver tiotals miljoner dollar,
en anläggning som kan rymma den sortens evenemang…
…och en stark partner.
En av de största spelarna på den tiden
var John Scher på Metropolitan Entertainment.
Jag var en framgångsrik promotor. Jag marknadsförde många stora konserter.
The Rolling Stones, Grateful Dead och The Who.
Det har aldrig funnits ett musikevenemang som har kostat lika mycket som det här.
John Scher är en väldigt envis kille.
Han är väldigt tuff. För mig var han rätt partner.
Jag började diskutera det med mitt team.
CHEF PÅ METROPOLITAN ENTERTAINMENT
När jag fick höra om 1999 skrattade jag rakt ut.
Jag sa: "Är det här ett aprilskämt?" Det där ska vi väl inte göra igen.
Vi försökte återuppliva Woodstock 1994.
Woodstock '94 hade sina problem.
Hur går det?
Det går bra, förutom att det regnar lite.
Regnet öste ner. Staketet rasade.
Forcera staketen och anslut till festen.
Minst hälften av publiken kom in gratis.
Det här är ingen gratiskonsert.
Musiken var helt otrolig, men den drog inte in några pengar.
Sen kommer Woodstock '99.
Vi var tvungna att gå med vinst.
Michael hade hittat en nedlagd flygbas på 140 hektar.
GRIFFISS FLYGBAS
Där kunde vi tjäna pengar, trodde han.
Det fanns boende för 15 000 personer.
Det fanns vägar, ett vaktbolag och ett sjukhus.
Där fanns allt som vi hade lagt ner miljontals dollar på under 1994.
John blev entusiastisk och ville göra det igen.
Jag trodde ärligt talat att vi skulle dra in mycket pengar.
Jag tror att alla var exalterade.
Alla sa: "Aldrig i livet. Det är en dålig idé."
Men John gick in och körde över hela styrelsen och sa:
"Jag är vd. Vi gör det här."
Så vi fick göra Woodstock igen.
Historien kommer att upprepa sig, den här gången på Griffiss flygbas i Rome.
Jag vet att det här kommer att bli den bästa showen som nånsin har skådats.
Det var inte ett lika tufft beslut för mig som många tror.
Varför skulle man riskera så mycket politiskt?
Jag trodde att det var bra för samhället.
Särskilt efter vad som hade hänt när basen stängdes.
Så jag sa: "Om vi lyckas med det här blir det anmärkningsvärt."
Det här blir nåt som man kommer att minnas.
Jag vet att Rome, New York,
kommer att vara världsberömt efter sommaren.
För att vara säkra på att sälja biljetter bokade vi några av världens största akter.
Red Hot Chili Peppers, Sheryl Crow, Korn, Limp Bizkit.
Alla kände…
Jag vill inte överdriva, men att det kunde bli historiskt.
Nu kör vi. Du har tränat av en anledning.
Vi bestämde att vi skulle döpa scenen på ett traditionellt sätt.
Vi hade en batiktröja och en champagneflaska.
Ett, två, tre.
Flaskan gick inte sönder.
Du klarar det.
-Hårdare! -Så där.
Krossa den!
-Nu smäller det! -Här kommer det!
Varför inte bara korka upp den?
När jag ser tillbaka på champagneflaskan…
Det var på många sätt ett sorts omen.
Woodstock '99!
DAG ETT
FREDAG
Så där ja!
Herrejävlar!
Nu ser vi till att ha kul.
Ha kul, festa och bli helt jävla galna!
Jag bara: "Vi är på Woodstock.
Det här händer, nyp mig inte. Jag vill inte vakna. Det här är grymt."
Woodstock '99 presenterar stolt…
…James Brown.
James Brown skulle öppna festivalen, men jag hade inget påskrivet kontrakt.
Det var det enda kontraktet jag saknade.
Hans agent ringde mig hela tiden. James insisterade på
att få ut full lön innan han spelade. Sådana var hans villkor.
"Mr Brown spelar inte om du inte betalar resten.
Mr Brown vägrar spela. Tro mig.
Du kommer att få stora problem."
Jag sa: "Det är 200 000 människor här.
De åker inte hem om inte James spelar. Det är kul om han spelar.
Jag ger dig inte mer pengar."
Den här killen skriker:
"Det här är sista chansen. Betala honom, annars spelar han inte."
James Brown!
Bu!
Och jag sa:
"Gör mig en tjänst.
Vänta lite. Jag vill att du ska höra nåt."
"Ett, två, tre."
Jag sa: "Dra åt helvete."
James insåg vad det var.
Det var inte vilken show som helst.
Det här var Woodstock.
Ja!
Det är den största festen nånsin. Jag har aldrig sett så mycket folk.
Jag var superpepp. Jag studsade runt. Jag headbangade, taggade igång.
DAG 1
Dag ett, mannen. Dag ett.
Dags att hitta öl.
Det fanns en stor ölservering.
Folk hade druckit tre, fyra öl vid kl. 11. De var nog inte gamla nog att dricka.
Woodstocks ölservering. Alla är packade.
Läget, Woodstock?
Det var en ganska avspänd attityd till droger.
Folk sålde dem helt öppet.
De höll upp påsar med allt möjligt och skrek om vad de innehöll.
Jag såg en kille som stod framåtböjd med en ryggsäck och han sa:
"Jag har svamp." Jag bara: "Jag testar." Jag hade aldrig tagit svamp förut.
Jag låg på rygg och trippade järnet på de här svamparna.
Jag såg upp och tänkte: "Är det där ett jävla ufo?"
Jag ringde mamma, för hon sa:
"Ring när du är framme så jag vet att du mår bra."
Men jag hade just tagit syra. "Hej, mamma. Jag har grymt kul."
Hon sa: "Vad händer?" "Det är nakna människor överallt."
Hon sa: "Vad sa du?" Jag sa: "Jag måste sluta."
Och jag la på.
ENDAST UTGÅENDE SAMTAL
Det fanns nakna människor överallt.
-Tuttar! -En söt hejaklacksledare.
Det fanns kvinnor med saker skrivna på brösten.
Det ser bra ut, va? Det känns bra.
Stora, feta, nakna killar. Jag vill inte se sånt.
Nakenhet är definitivt enighet.
För tio dollar kan du få Woodstock '99-tatueringen
var som helst på kroppen.
Alla vill känna att de är en del av nåt.
Att se så många kvinnor klä av sig och ha kul var befriande.
Det var en chans för alla att vara den man ville vara.
Just då var det fullt av möjligheter och optimism.
Vi i produktionsteamet var supertaggade.
Vi var ungdomar i 20-årsåldern som försökte få till nåt häpnadsväckande.
SJU MÅNADER TIDIGARE
Det var slutet på millenniet. Det skulle bli jättestort.
Jag brydde mig inte om vad jag gjorde, så länge jag inte städade bajamajorna.
Ser du alla i bakre raden?
En dröm gick i uppfyllelse.
Jag jobbade med vad som verkade vara en obegränsad budget
och många av de bästa inom sitt område.
Det var otroligt att få jobba med Michael Lang,
mannen bakom den första Woodstockfestivalen.
Jag var Michael Langs assistent.
Jag fascinerades av hur hans hjärna fungerade.
Han är alltid superlugn.
Det känns alltid som att Michael har allt under kontroll.
Ni längst bak, upp med händerna.
Ja!
Jag ville fånga min upplevelse,
så jag tog med en videokamera och dokumenterade så mycket jag kunde.
Vad gör du?
Jag visade bara upp området, som man gör på shoppingkanalen.
Det här är ett picknickområde.
Min första tanke var: "Herregud, så mycket asfalt."
Jag blev överraskad.
Skulle ett stort militärkomplex göras om till ett festivalområde?
Det fanns stora hangarer
och en otroligt lång, asfalterad landningsbana.
Det kändes inte som…
…Woodstock.
Vi har tagit fram en översiktsplan över området.
Det rör sig om cirka 2 000 hektar.
När man tittar på området ser det ut som en stor triangel.
På den här sidan om asfalten låg scen nummer t.
Här borta låg huvudscenen.
Här hade vi campingområdet och här nere var rejvhangaren
där våra kontor låg.
Det var i stort sett asfalt överallt.
Det fanns ett ogenomträngligt, milslångt staket runt hela området,
så att ingen kunde komma in gratis.
Planen var att förvandla det till ett Woodstock-drömland.
Redo?
Det här är trumman. Den kallas klubbtrumman.
Det var många som kom med många bra idéer.
Det är ett event där man interagerar med varandra.
Det är sånt vi behöver här.
Ritningarna var fantastiska.
Det fanns vackra teckningar med sånt de skulle göra.
Det var som en dröm.
Eftersom det yttre stängslet skulle vara hemskt fult
bestämde vi oss för att skapa en fredsvägg så att det kunde bli vackert.
Jag fotade hela väggen.
Den var underbar.
Trots utmaningarna fick vi in massor av fantastiska saker
i den där festivalen.
Från tibetanska munkar, till en actionpark, till filmhangaren,
till den stora rejvhangaren…
Vi hade stora förhoppningar om att få in värderingarna
från '69 i '99.
Det var nog naivt.
Mina damer och herrar, årets kandidat till Woodstocks hjärta och själ…
Välkommen hit, miss Sheryl Crow!
Hur är det med er, vackra och nakna människor?
Sheryl Crow var bokad för de som gillade mjukrock.
Sheryls spelning var fantastisk. Men det förekom en hel del busvisslande.
"Visa pattarna!"
Visa pattarna?
Då får ni betala mycket mer än vad ni betalade för att komma in.
Hon är vacker och killarna trodde att de skulle ha tur.
Men det var ytterst opassande.
-Och det är rätt coolt… -Snygga rattar, Sheryl!
-Va? -Har du blivit sams med leran?
Så fort jag går härifrån ska jag gå ner i publiken
och presentera mig för de där…
Det var där vi började säga:
"Det finns vissa i publiken som är här för mer än bara bra musik."
Noodles, kolla på alla där ute.
Alla de här ungjävlarna som är fulla och stökiga.
Är ni stolta över er själva?
Hur är läget '99, mannen?
Överallt handlade det om manligt ego, att slå sig för bröstet
och vita collegekillar utan tröjor som skrek: "Visa pattarna!"
Den första dagen kom de tibetanska munkarna
och välsignade evenemanget och ingav en känsla av frid och lugn.
Men en massa slynglar förstörde friden,
och de var bara där för att bete sig som idioter.
Fred, bror.
Nittiotalet, särskilt slutet av det, var en väldigt annorlunda tid.
Bill Clinton-skandalen inträffade då, och…
American Pie var den mest framgångsrika barnförbjudna komedin vi nånsin haft.
Den osar av sexualitet från ett manligt perspektiv.
Sen har vi Fight Club,
med ett intressant perspektiv på maskulinitet och konsumtion.
Tv:n har fått oss att tro att vi ska bli filmgudar och rockstjärnor.
Men det blir vi inte.
Men viktigast av allt…
Våld.
Det ger en bra bild av hur psykologin kan ha varit
hos många av de som kom till Woodstock '99.
Alla måste tänka på att det blir varmt. Det blir över 30 grader idag.
Det är viktigt att dricka och försöka svalka sig.
Det var så galet varmt. Det var typ 38 grader.
Då är man så otroligt törstig att man känner sig helt galen.
Ja!
Man behövde dricka fyra liter vatten i timmen
Det fanns dricksvattenfontäner.
Men man fick stå i kö i 25 minuter, för vi fick inte ha med nåt in.
Därför gick vi för att köpa vatten på flaska.
Men ingen hade råd med vattnet där.
ISKALLA DRYCKER
På den tiden kostade en flaska vatten 65 cent.
Men på Woodstock kostade en flaska vatten fyra dollar.
Det gjorde folk förbannade.
-Är det dyrare än du trodde? -Rena rama stölden.
Det här kostade nio dollar.
Jag tänkte: "Varför är allt så jävla dyrt?"
Hej, damen.
TRE MÅNADER TIDIGARE
Till en början hade alla samma mål.
Vi ville organisera festivalen oavsett kostnad.
Varför ger du mig inte en lista på det du behöver?
Jag behöver minst 250 000 dollar.
Men sen började alla få en känsla av att man tog genvägar.
Jag vill verkligen tacka alla. Ni har varit otroliga.
Ni har gjort ett fantastiskt jobb. Det här är en otrolig upplevelse.
Det finns inget liknande någonstans i världen.
Med det sagt…
Vi är här för att tjäna pengar.
För mig var det då det slutade att handla
om konsertbesökaren och festivalupplevelsen.
Allt handlade om nedskärningar.
"Vi måste göra förändringar. Vi går inte med vinst."
De ville tjäna pengar.
PARKERING
Och därför sålde de maträttigheterna.
Underbart. Coca-Cola.
Och tyvärr, när de slöt det avtalet,
hade gruppen som skötte det åt dem full kontroll över prissättningen.
Vi kunde inte göra nåt åt det.
Alla förhoppningar och drömmar om fred, kärlek och förståelse försvann.
Anledningen till att '99 fanns var för att tjäna pengar.
Jag tror absolut att vissa sentiment försvann
till förmån för den stora lönedagen.
Du tittar på Woodstock '99!
Vi rullar om fyra.
Vi ville även ha pay-per-view,
för då kunde folk som inte var där ändå delta.
Stanna hemma för ditt livs tripp på pay-per-view.
Paketpriset var 59,95 dollar för alla dagarna.
Det drog in mycket pengar.
Läget?
Jag heter Aaron Sadovsky. Jag producerar inslagen.
Jag fick i princip inga regler, begränsningar eller definitioner.
Jag filmar de som kom hit för att ligga,
de som kom hit för att ta droger
och de som kom hit för att leva Woodstock-livet.
Visa lite bröstvårta.
Vi skulle filma galna grejer.
Ja!
Jag pushade teamet att komma tillbaka med fulla band.
Mediebevakningen av en festival brukar handla om musiken,
men pay-per-view-elementet ändrade på allt.
Så där ja!
Pay-per-view-kamerorna uppmuntrade festivalbesökarna
att visa upp ett allt vildare beteende.
Det blev som ett galet, mänskligt zoo.
Pay-per-view! Jag gillar det inte på tv, era jävlar!
Ja! Vill du smaka på det här?
Ja!
Vad sägs om den här jävla showen? Och det är bara fredag!
Jag minns att ungarna sa: "Jag är här för…"
Svaret var vanligtvis…
-Korn. -Korn.
"Jag är här för Korn."
Hur många jävla Korn-fans är här ikväll?
På den tiden var de flesta av de stora banden…
De stora innebanden var hårdrocksband.
Limp Bizkit, Korn, Rage Against the Machine.
Det här var inte nån hippie-lineup från Woodstock '69.
Det var väldigt arg musik.
De här banden var en del av nu metal-scenen.
Publikens aggressivitet
förkroppsligade verkligen rock-and-roll-andan.
Vi hade sett moshpitar tidigare, men det här var på en helt annan nivå.
Man hade ingen aning om hur publiken skulle behålla kontrollen.
Ett par dagar innan festivalen började
hade vi ett möte med avdelningscheferna.
Jag var 22 då och räckte upp handen för att försöka få alla att förstå
att de måste ta en titt på den här lineupen.
Banden som John bokade, åtminstone de mer intensiva banden,
var inga band jag kände till. Jag visste inte vilka de var.
Jag kollade allt med Michael, och vi bokade aldrig nån
som han hade nåt emot.
Jag var en ung kille som försökte få ett rum fullt av vuxna att inse fakta,
men de hade verkligen inte nån aning om vad de hade för lineup.
Michael Lang och resten bara såg på mig. De ville att jag skulle hålla tyst.
Så där ja!
Herrejävlar!
Under alla konserter som jag har jobbat på har jag nog aldrig sett
en sån intensitet i publiken innan ett band går på scen
som den gången med Korn.
Alla tittade på varandra och sa:
"Helvete! Vad håller på att hända?"
Mer cymbal.
Stämningen backstage var elektrisk. Jag var taggad.
Jag minns att jag gick till logen
och tittade i spegeln och tänkte: "Herregud. Jävlar."
Det här är stort.
Jag och Tom sa:
"Vi måste stå längst fram när Korn spelar."
Vi kom dit, och då hörde vi gitarren.
Det var det där gitarriffet…
Låten börjar byggas upp och folk börjar bli mer och mer galna.
Jag kommer ihåg introt. Vi gick ut.
Jag kom ut och såg publiken. Helvete…
När man ser sånt med sina egna ögon
är det tio gånger mer chockerande.
Han kom ut och bara: "Är…"
"…ni redo?"
Publiken blev galen.
Jag tittade ut och såg bara vågor medan ljudet färdades bakåt.
Det var massor av energi som släpptes lös.
Det finns ingen drog…
Det finns ingenting som kan ge dig känslan
av att ha en folkmassa i din hand så där.
Korn fick dem att bli helt galna.
Man tänkte för sig själv:
"Nåt kommer att gå fel. Vad är det? När händer det?"
De måste lugna ner sig.
Kom igen, Woodstock!
Jag såg oförklarliga saker hända.
En hel sektion av publiken
flyttade sig helt plötsligt två meter åt höger.
Man får inte ramla. Ramla inte. Då blir man bortglömd.
Antalet personer som hjälptes över kravallstaketet…
De var som ett vattenfall av kroppar.
Vi behövde mycket mer vakter än vad vi hade.
Det var som i Hajen. "Vi behöver en större båt."
Kom igen!
Du fick en smäll när du crowdsurfade.
-Du är en stor kille. Tappade de dig? -Ja.
-Och du tappade kameran? -Ja.
-Skulle du göra om det? -Ja.
Folk bröt armarna, men sa: "Woodstock '99 är bäst."
Det kändes som att jag gjorde nåt otroligt.
Vi ägde skiten ur det där.
Korn rev hela stället. De var otroliga.
Bush stod på tur.
Men det fanns ett problem… Vart skulle all energin ta vägen?
Jag tyckte synd om Bush, för det där var sjukt.
Ännu en applåd för Korn.
SÅNGARE I BUSH
Jag såg Korns spelning på skärmarna.
Det var rätt läskigt där nere.
Potentiellt var det ett skenande tåg.
När publiken blir så taggade är det väldigt svårt att lugna ner dem.
Det är fredag. Vi har ett band till…
Bush.
Det var verkligen en utmaning.
Och sånt… gör en nervös.
Jag visste att hälften av publiken var mer betagna av Korn.
Vi visste inte vad som skulle hända.
Tänk dig att du hoppar från ett fartyg, ner i det mörkaste hav du sett.
Så var det.
Och när nåt sånt händer måste man förändra folks känslor.
Vi dansar hellre arm i arm än att vi bankar skiten ur varandra.
Det är sånt vi förespråkar. Det är sånt vi gillar.
Han var mer för fred och kärlek och: "Jag älskar dig, jag älskar alla."
Han var hjärtekrossaren.
Är alla glada?
Gavin förstod folkloren som förknippades med Woodstock.
De tog tillbaka det där…
Det var hippierna mot hårdrocksfansen.
Publiken var fortfarande livlig, men jämfört med vad som just hade hänt
var det lite lugnare.
Jag är stolt över att vi kunde vända om publiken
så att det blev mer av det alla hade hoppats på,
i motsats till hur det blev sen, när det spårade ur.
Jag tror att vi behöver se en jävla massa mer!
Woodstock!
Woodstock, baby!
Woodstock '99 dag ett. Pang.
Undertexter: Pauline Mengel