‎LUNI
‎26 IULIE 1999
‎Doamne!
‎Dumnezeule!
‎E câmp de luptă aici?
‎Uită-te!
‎Încetinește, te rog!
‎Măiculiță!
‎Pe atunci, aveam 26 de ani.
‎Era jurnalist începător ‎și prezentam un festival important.
‎Am petrecut mult timp ‎în complexul pentru presă,
‎făcând relatări pentru New York.
‎Și a fost foarte distractiv…
‎până s-a întâmplat asta.
‎M-am uitat în jur la toate pagubele.
‎Un adevărat carnagiu.
‎M-am gândit: ‎„Cum naiba s-a întâmplat asta?”
‎Woodstock '99!
‎UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
‎Woodstock '99, băi! Da!
‎A fost uimitor.
‎Nu mai văzusem așa ceva.
‎Se crea istorie. Nu-mi venea să cred ‎că iau parte la așa ceva.
‎Ura! Bună!
‎Părea să fie în stil ‎flower power‎,
‎iubire, muzică și o unire în armonie.
‎N-am avut nicio îndoială.
‎Urma să fie o experiență unică.
‎Inițial, toți erau fericiți. ‎Muzica era bună.
‎Mâinile sus!
‎Și, bineînțeles, toți erau ‎drogați la maximum.
‎Așa te vreau!
‎Woodstock.
‎Da!
‎Era un sentiment de rău augur. ‎Nu exista control.
‎Nu era simplu deloc. ‎Subestimasem complet totul.
‎Da!
‎Parcă începuse să se formeze ‎o furtună perfectă.
‎Copiii ăștia se enervau.
‎Da!
‎Lucrurile scapă de sub control.
‎Doamne!
‎Se puteau întâmpla lucruri grave.
‎Nu face parte din spectacol. ‎Chiar e o problemă.
‎Și gata!
‎La naiba!
‎Kerosen plus chibrit egal bum!
‎Dumnezeule! Ce naiba?
‎E ca o scenă cu zombi ‎escaladând zidurile castelului.
‎S-au arătat tot mai mult ‎cei mai răi demoni ai naturii umane.
‎Aici e chiar… Nu știu. ‎E ca-n ‎Împăratul muștelor.
‎Nu se poate descrie altfel.
‎Da!
‎A devenit un fiasco total.
‎Doamne!
‎Târgul de trei zile de muzică și artă, ‎de la White Lake and Bethel, New York,
‎vă va oferi zile relaxante și liniștite ‎de pace și muzică.
‎Peste 600 de acri de hoinărit,
‎bazaruri. Se anticipează trafic intens.
‎Plecați devreme ca să ajungeți la timp!
‎Woodstock e festivalul original ‎de contracultură.
‎La asta și la aterizarea pe Lună
‎te gândești întâi în privința anilor '60.
‎A fost cea mai bună adunare ‎a celor mai buni muzicieni
‎în cea mai bună eră a muzicii.
‎Woodstock e unul dintre evenimentele
‎care fac parte din cultură și ADN.
‎Măiculiță!
‎N-am mai văzut așa ceva.
‎Toată povestea Woodstock ‎începe cu un singur om.
‎Michael Lang.
‎Tu te ocupi de totul?
‎Da.
‎Woodstock a fost uimitor.
‎Nu-mi place cuvântul, ‎dar „atmosfera” a fost uimitoare.
‎Războiul din Vietnam era important.
‎Ne opuneam complet.
‎SFÂRȘIȚI RĂZBOIUL ‎ÎNAINTE SĂ NE SFÂRȘEASCĂ EL
‎- Crezi că mai faci unul? ‎- Dacă are succes.
‎Ani de zile n-am vrut să-l revigorez.
‎Nu credeam că va avea același impact
‎al păcii, iubirii,‎ flower power.
‎În anii '90, m-am gândit la Woodstock ‎pentru generația copiilor mei.
‎Erau adolescenți atunci.
‎Când violența cu armele a devenit ‎o problemă pentru noi toți.
‎Doi adolescenți au avut o criză ‎de cinci ore în Liceul Columbine,
‎ucigând 12 colegi și un profesor ‎și rănind alte 30 de persoane.
‎Ideea era să aducem ‎conștientizarea problemei
‎și să oferim acelei generații o idee ‎despre ce era Woodstock.
‎Ceea ce e contracultură.
‎Fără violență.
‎Pace, iubire și muzică.
‎Asta a fost.
‎S-o facem!
‎Experimentează trei zile Woodstock '99!
‎Peste 40 de trupe de top ‎și 250.000 de oameni.
‎Woodstock '99, călătoria vieții tale.
‎Pe atunci, eu și Keith aveam doar 16 ani.
‎Te iubesc, mamă.
‎Nu mai fusesem la un concert.
‎Mi-am zis: „Vor veni Korn, ‎Limp Bizkit, Rage Against the Machine!
‎Doamne! Trebuie să mergem.”
‎Tom m-a întrebat: „Mergi la Woodstock?” ‎„Da, vreau să merg la Woodstock.”
‎Ura! Biletele!
‎Când am primit biletul, ‎m-am simțit excelent.
‎Mi-am zis că va fi cel mai bun ‎moment din viața mea.
‎Urma să vedem fete de vârsta noastră, ‎să vorbim cu ele și poate să facem sex.
‎Am avut noroc că părinții mei n-au știut.
‎Aveam o familie conservatoare, creștină.
‎N-aveam voie să mă uit la MTV.
‎Eram rebelă având un bilet la Woodstock.
‎Am reușit!
‎Ai mei știau ‎despre pacea și iubirea din 1969.
‎Au zis: „E o șansă grozavă ‎pentru copilul nostru.”
‎Să descopăr muzica și armonia.
‎Eu speram să mă amețesc cât se poate.
‎Pace!
‎STAȚIE DE POMPIERI
‎În Orillia, Ontario! Tocmai în Ontario!
‎Salutare!
‎FESTIVALUL WOODSTOCK ‎TRAFIC INTENS
‎Woodstock '99!
‎în vara anului '99, filmam ‎Isle of MTV,
‎în Nassau, Bahamas, Paradise Island.
‎Veți vedea personaje faimoase ‎cu care m-am văzut la ‎Isle of MTV.
‎Mulți oameni grozavi…
‎Dar MTV a hotărât: „Vei merge înapoi, ‎în New York, pentru Woodstock '99.”
‎Am întrebat: „Înapoi la New York?
‎Sunt în Bahamas! Nu vreau înapoi!”
‎Dar urma să fie ‎cea mai mare petrecere din lume.
‎Un sfert de milion de tineri,
‎pentru trei zile de muzică incredibilă ‎și petreceri non-stop.
‎Era ceva de proporții!
‎- Aici? ‎- Da, las-o!
‎Pregătiți biletele!
‎După ce intrați, ‎vor fi verificate bagajele.
‎Aveam 14 ani. ‎Era primul meu an de liceu.
‎Eram mai băiețoasă. Aveam un batic pe cap.
‎Aveam aparat dentar.
‎Eram tânără, virgină și neexperimentată.
‎Mai fusesem la concerte,
‎dar nu rămăsesem peste noapte. ‎Nu mai fusesem la un așa festival.
‎Era uriaș.
‎Deschideți bagajele ca să grăbim procesul!
‎Paza mi-a căutat prin geantă.
‎Orice alimente sau băuturi ne erau luate.
‎Majoritatea celor veniți
‎au rămas fără apă,
‎ceea ce e ridicol, fiindcă era doar apă!
‎PATRULA PĂCII ‎WOODSTOCK '99
‎Văzând imagini din '69,
‎pacea și iubirea, ‎mi-am imaginat un câmp deschis.
‎Coline ca în ‎Stăpânul Inelelor,
‎chestii hobbit, ‎dar am ajuns acolo și-am zis:
‎„Fir-ar!”
‎Era bază militară.
‎4:45:09 PM ‎25 IULIE 1999
‎Ce nebunie!
‎Mă întrebam dacă o să apară ‎bărbații în negru.
‎E vreun OZN în hangar? În ce mă bag aici?
‎Nici că putea fi mai diferit ‎decât Woodstock-ul original.
‎Ce naiba se întâmplase?
‎CU UN AN MAI DEVREME
‎Elementele de care ai nevoie ‎pentru un festival
‎de asemenea dimensiuni sunt bani, ‎zeci de milioane de dolari,
‎un spațiu care poate găzdui ‎astfel de evenimente,
‎și un partener puternic.
‎Atunci, unul dintre cei mai importanți
‎era John Scher, ‎de la Metropolitan Entertainment.
‎Am fost un impresar de succes.
‎Am promovat multe spectacole.
‎The Rolling Stones, The Grateful Dead ‎și The Who.
‎N-a existat niciodată ‎un eveniment, niciodată,
‎în istoria muzicii care să fi costat ‎atât de mult.
‎John Scher e un tip foarte curajos.
‎E foarte dur și, pentru mine, e ‎partenerul potrivit.
‎Așa că am început să discut cu echipa mea.
‎Când am auzit de 1999, am izbucnit în râs.
‎Am zis: „Zău așa! E Ziua Păcălelilor?”
‎Sigur nu aveam să mai facem asta.
‎Am încercat să reanimăm Woodstock în 1994.
‎Woodstock din '94 a avut problemele lui.
‎Cum e?
‎E bine, doar că începe să plouă.
‎A plouat. A căzut gardul.
‎Dați jos gardurile ‎și intrați la petrecere!
‎Cel puțin jumătate din public ‎a intrat gratis.
‎Nu e un concert gratuit.
‎Muzica a fost uimitoare, ‎dar n-a adus profit.
‎Apoi, a apărut Woodstock '99.
‎Chiar trebuia să facem profit.
‎Michael a găsit o bază aeriană dezafectată ‎de 1500 de m2.
‎Credea că puteam face bani.
‎Puteau adăposti 15.000 de oameni. ‎Aveau drumuri.
‎Aveau pază și un spital.
‎Aveau tot ce-am construit ‎cu milioane de dolari în '94.
‎John a fost foarte entuziasmat ‎să repete povestea.
‎Sincer, m-am gândit ‎că vom face mult profit.
‎Și cred că toți au fost încântați.
‎Toți au zis: „Sub nicio formă! ‎E o idee proastă.”
‎Dar John a intervenit ‎ca să respingă consiliul
‎și a zis: „Eu sunt președintele. ‎Așa facem.”
‎A trebuit să organizăm iar Woodstock.
‎Istoria se va repeta,
‎acum, la baza aeriană Griffiss, din Rome.
‎Știu că vom aduce
‎în zona asta va fi cel mai mare spectacol ‎pe care l-ați văzut.
‎N-a fost o decizie atât de grea ‎pentru mine. Mulți gândesc:
‎„De ce ți-ai risca ‎toată cariera politică?”
‎M-am gândit că e un lucru bun ‎pentru comunitate,
‎mai ales după ce s-a întâmplat ‎cu închiderea bazei.
‎Mi-am zis: „Dacă vom reuși acum, ‎va fi remarcabil.”
‎Va rămâne în istoria zonei.
‎Știu sigur că Rome, New York,
‎va fi celebru în lume după această vară.
‎Ca să fim siguri că vindem bilete,
‎am rezervat cei mai mari artiști din lume.
‎Red Hot Chili Peppers, ‎Sheryl Crow, Korn, Limp Bizkit.
‎Toți au simțit, ‎și nu vreau să exagerez prea mult,
‎că ar putea fi ceva istoric.
‎Hai! Ați muncit cu un scop clar.
‎Am decis că vom boteza scena
‎tradițional.
‎Aveam un tricou colorat ‎și o sticlă de șampanie.
‎Unu, doi, trei!
‎Sticla nu s-a spart.
‎O să reușești!
‎- Mai tare! ‎- Așa!
‎Sparge-o!
‎- O să cedeze! ‎- Acum!
‎Ce-ar fi să-i scoatem dopul?
‎Gândindu-mă la sticla de șampanie,
‎îmi dau seama acum că, în multe feluri, ‎a fost o previziune.
‎Woodstock '99!
‎ZIUA ÎNTÂI
‎VINERI
‎Așa!
‎Măiculiță!
‎Să ne pregătim să ne distrăm!
‎Distrați-vă, petreceți ‎și faceți-vă de cap!
‎Mi-am zis: „Suntem la Woodstock!
‎E adevărat. Nu mă ciupi!
‎Nu vreau să mă trezesc. E grozav!”
‎Woodstock '99 prezintă cu mândrie…
‎James Brown.
‎James Brown trebuia ‎să deschidă festivalul,
‎dar n-aveam un contract semnat.
‎Era singurul artist fără contract.
‎Agentul lui mă tot suna. James a insistat
‎să fie plătit integral ‎înainte să apară pe scenă.
‎„Dl Brown nu apare, ‎dacă nu plătești restul.
‎Dl Brown nu urcă pe scenă. Crede-mă.
‎O să ai probleme mari.”
‎I-am zis: „Sunt 200.000 de oameni aici.
‎N-o să plece, dacă James nu cântă.
‎Aș vrea să cânte.
‎Nu-ți mai dau bani.”
‎Tipul a țipat la mine:
‎„E ultima ta șansă. ‎Ori îl plătești, ori pleacă.”
‎James Brown!
‎Și am zis:
‎„Te rog ceva.
‎Stai puțin! Vreau să auzi ceva.
‎Unu, doi, trei!”
‎I-am zis: „Du-te dracului!”
‎James a realizat momentul.
‎Știa că era altfel acum.
‎Era Woodstock.
‎Da!
‎E cea mai mare petrecere. ‎N-am mai văzut atâția oameni.
‎Eram foarte entuziasmată. Săream întruna.
‎Dădeam din cap, eram în extaz.
‎ZIUA 1
‎Prima zi.
‎E timpul să găsim bere.
‎Aveau o grădină mare cu bere.
‎Oamenii consumau trei sau patru beri ‎până la ora 11:00.
‎Am zis: „Probabil că n-ai vârsta legală.”
‎Grădina cu bere Woodstock. ‎Toată lumea e amețită.
‎Salutare, Woodstock!
‎Era o atmosferă potrivită pentru droguri.
‎Oamenii le vindeau pe față.
‎Țineau pungi cu de toate
‎și strigau ce vindeau.
‎Am observat un tip cocoșat, ‎cu un rucsac. A zis:
‎„Am niște ciuperci.” ‎Am răspuns: „Le încerc.”
‎Nu mai făcusem asta.
‎Stăteam pe spate, ‎amețit de la ciupercile astea,
‎m-am uitat la cer și am zis? ‎„Ăla e un OZN?”
‎Am sunat-o pe mama. Îmi spusese: ‎„Sună-mă când ajungi
‎și spune-mi că ești bine!” ‎Dar consumasem LSD.
‎Am zis: „Mamă! Mă distrez de minune.
‎E minunat.” A întrebat: „Ce e acolo?”
‎„Oameni goi peste tot. E grozav.”
‎A întrebat: „Ce ai zis?” ‎Am spus: „Trebuie să închid.”
‎Și am închis.
‎DOAR EFECTUARE APELURI
‎Nuditatea. Da, era peste tot.
‎- Sâni. ‎- Frumoasă majoretă!
‎Erau femei cu mesaje pe sâni.
‎Arată bine, nu? Mă simt bine.
‎Tipi mari, grași și goi. ‎Nu voiam să văd asta.
‎Nuditatea e, cu siguranță, unitate.
‎Cu zece dolari, ‎vă puteți face tatuajul Woodstock
‎oriunde vreți pe corp.
‎Toată lumea voia să fie implicată.
‎Văzând atâtea femei goale
‎și distrându-mă așa de mult ‎a fost eliberator.
‎A fost un moment de libertate
‎pentru ca toți să fie ‎așa cum voiau ei să fie.
‎În acel moment, se simțea ‎multă posibilitate și optimism.
‎Noi, ca echipă de producție, ‎eram foarte entuziasmați.
‎Eram tineri de vreo 20 de ani,
‎încercând să realizăm ceva extraordinar.
‎CU ȘAPTE LUNI MAI DEVREME
‎Era sfârșitul mileniului.
‎Am simțit că va fi un eveniment enorm,
‎și nu-mi păsa ce făceam,
‎atât timp cât nu curățam toalete.
‎Îi vezi pe toți din ultimul rând?
‎Era ca un vis împlinit.
‎Lucram cu ceea ce părea un buget nelimitat
‎și cu mulți oameni de top din domeniu.
‎A fost uimitor să lucrez cu Michael Lang,
‎primul organizator ‎al originalului Woodstock.
‎Eram asistenta lui Michael Lang.
‎Eram fascinată de modul lui de gândire.
‎Era mereu foarte calm.
‎Mereu exista sentimentul ‎că Michael avea totul sub control.
‎Mâinile sus în spate!
‎Da!
‎Am vrut să-mi imortalizez experiența.
‎Așa că am adus o cameră video ‎și am documentat cât de mult am putut.
‎Ce faci acolo?
‎Tocmai arătam locul ‎în stilul canalului de cumpărături.
‎E o zonă de picnic în fața noastră.
‎Prima impresie a fost ‎că era foarte mult asfalt.
‎Sigur nu era cum mă așteptam.
‎Era un complex militar, industrial,
‎care era transformat în Woodstock.
‎Erau hangare masive de avioane
‎și o pistă de aterizare ‎incredibil de lungă, din asfalt.
‎Nu părea să fie
‎Woodstock.
‎Am dezvoltat planul principal ‎al perimetrului.
‎Avem circa 2.000 de hectare pe hartă.
‎Analizând locul, părea un triunghi mare.
‎Pe partea asta a asfaltului era ‎a doua scenă.
‎Aici era scena principală.
‎Aici era zona de camping, ‎iar aici erau hangarul rave
‎și birourile noastre.
‎Iar, între toate astea, era numai asfalt.
‎Iar tot locul era împrejmuit ‎de un zid impenetrabil de 13 km,
‎ca să nu intre nimeni gratis.
‎CAMPING - HANGAR RAVE - SCENA PRINCIPALĂ
‎Planul era să-l transformăm ‎într-un tărâm de vis Woodstock.
‎Gata?
‎Asta e toba. Se numește tobă-acadea.
‎Erau mulți oameni cu multe idei grozave.
‎E un eveniment comun, interactiv.
‎E genul de eveniment ‎de care avem nevoie aici.
‎Planurile erau uimitoare.
‎Aveau desene frumoase ‎cu ce făceau pe tot terenul.
‎Era ca un vis împlinit.
‎Pentru că zidul înconjurător era urât,
‎am hotărât să facem un zid al păcii, ‎ca să fie frumos.
‎AI CHEF?
‎Am fotografiat totul.
‎Era superb.
‎În ciuda provocărilor, ‎am înghesuit lucruri uimitoare
‎la festivalul ăla, ‎de la călugării tibetani,
‎la parcul de acțiune, ‎la hangarul filmului,
‎la hangarul uriaș rave.
‎Speram mult să integrăm
‎unele dintre valorile inițiale ‎din '69 în '99.
‎Cred că am fost naivi.
‎Dnelor și dlor, candidata de anul ăsta
‎pentru inima și sufletul Woodstock, ‎aplaudați-o pe dna Sheryl Crow!
‎Ce mai faceți, oameni frumoși și goi?
‎Sheryl Crow a fost adusă ‎pentru cei care voiau rock mai ușor.
‎Cred că o schimbare
‎Ți-ar prinde bine
‎Schimbare
‎Cred că o schimbare
‎M-ar prinde bine
‎Sheryl a cântat minunat.
‎Dar au fost mai multe remarci obscene.
‎„Arată-ne țâțele!”
‎Să-mi arăt țâțele?
‎Ar trebui să plătești mult mai mult ‎ca să-mi vezi țâțele.
‎E o femeie frumoasă, ‎iar ei credeau că vor avea noroc.
‎Dar a fost complet nepotrivit.
‎- Și e destul de frumos… ‎- Ce balcoane ai, Sheryl!
‎- Ce? ‎- Te-ai obișnuit cu obscenitățile?
‎După ce plec, o să intru în mulțimea aia
‎și o să mă prezint în fața câtorva…
‎Fix în acel moment am spus:
‎„În publicul ăsta există ceva dubios,
‎care n-are legătură cu muzica.”
‎Noodles, uită-te la cei de aici!
‎Toți copiii ăștia sunt beți și obraznici.
‎Sunteți mândri de voi?
‎Salutare, '99!
‎Mediul promova un ego masculin, ‎puterea brută.
‎Studenți albi, la bustul gol, ‎strigând: „Arată-mi țâțele!”
‎În prima zi, au apărut călugării tibetani
‎care au binecuvântat evenimentul, ‎oferind un sentiment de liniște și pace.
‎Dar erau și băieții din frăție ‎care distrugeau liniștea,
‎care erau acolo doar ca să fie nemernici.
‎Pace, frate!
‎În anii '90, mai ales la sfârșitul lor,
‎au fost vremuri diferite.
‎Apăruse scandalul Bill Clinton.
‎Vorbim despre…
‎Plăcintă Americană ‎a devenit ‎cea mai reușită comedie pentru adulți.
‎Abunda de sexualitate ‎din perspectiva masculină.
‎Apoi a apărut ‎Sala de lupte,
‎cu o abordare foarte interesantă ‎a masculinității, a consumerismului.
‎TV-ul ne-a făcut să credem
‎că vom fi zei ai filmului ‎și staruri rock, dar nu e așa.
‎Dar, cel mai important, violența.
‎E un instantaneu bun ‎despre psihologia multora
‎dintre copiii care au venit ‎la Woodstock '99.
‎Vrem ca toți să-și amintească ‎că va fi cald.
‎Vor fi aproape 33 de grade.
‎E important să vă hidratați ‎și să fiți calmi.
‎Era atât de cald! Erau 38 de grade.
‎Deci, evident, mori de sete
‎și simți că o iei razna.
‎Da!
‎Era așa de cald, încât trebuia ‎să bei patru litri de apă pe oră,
‎ca să te hidratezi.
‎Erau fântâni acolo.
‎Dar așteptai cel puțin 25 de minute
‎fiindcă nu ne lăsau să aducem nimic.
‎Așa că mergeam să luăm ‎doar o sticlă de apă.
‎Nimeni nu-și permitea apa.
‎BĂUTURI LA GHEAȚĂ
‎Pe atunci, o sticlă de apă ‎costa, probabil, 65 de cenți.
‎Dar la Woodstock, o sticlă de apă ‎ajungea să coste patru dolari,
‎iar lumea se enerva.
‎- E mai scump decât credeai? ‎- Jaf la drumul mare!
‎Astea au costat nouă dolari.
‎M-am întrebat: „De ce naiba e ‎absolut totul așa de scump?”
‎Doamnă!
‎CU TREI LUNI ÎNAINTE
‎Inițial, toți simțeam că mergem ‎în aceeași direcție,
‎cu un festival uimitor, ‎indiferent de cost.
‎De ce nu-mi dai o listă ‎cu lucrurile de care ai nevoie?
‎Am nevoie de cel puțin 250.000 de dolari.
‎Dar apoi am început să simțim toți
‎că se făceau economii.
‎Cât se poate de sincer, ‎aș vrea să le mulțumesc tuturor.
‎Ați fost incredibili.
‎Ați făcut o treabă fantastică. ‎E o experiență extraordinară.
‎Nu se întâmplă așa ceva niciunde în lume.
‎Acestea fiind spuse, ‎asta e o afacere profitabilă, da?
‎Și acela a fost momentul pentru mine ‎când n-a mai contat
‎participantul la concert ‎sau experiența festivalului.
‎Conta doar să facem economii. ‎Trebuia să facem schimbări.
‎Nu făceam profit.
‎Scopul lor era să facă bani.
‎Și au ajuns să vândă ‎drepturile comercializării de alimente.
‎Minunat! Coca Cola.
‎Din păcate, când au făcut asta,
‎compania contractată a avut ‎control complet al prețurilor.
‎N-am mai putut face nimic.
‎Toate speranțele și visele de pace, ‎iubire și înțelegere din 1969
‎se evaporaseră.
‎Scopul festivalului a fost profitul.
‎Cred că au apărut anumite sensibilități
‎privind ziua plății consistente.
‎Vă uitați la Woodstock '99!
‎Dubla patru!
‎Am vrut să introducem vizionarea plătită,
‎ca oamenii care nu erau acolo ‎să poată participa.
‎Stați acasă pentru o călătorie unică! ‎Vizionare plătită.
‎Toate cele trei zile costau 59,95 dolari.
‎Așa s-au strâns mulți bani.
‎Salutare!
‎Sunt Aaron Sadovsky, ‎producătorul vizionării plătite.
‎Nu mi s-au dat niciun fel de reguli, ‎limite sau definiții.
‎Îi filmez pe cei ‎care au venit aici pentru sex,
‎pe cei care au venit pentru droguri
‎și pe cei care au venit aici ‎ca să trăiască experiența Woodstock.
‎Arată-i sfârcurile!
‎Vânam scenele îndrăznețe.
‎Da!
‎Motivam echipa,
‎iar ea se întorcea cu filmări brute.
‎În mod tradițional, imaginile televizate ‎sunt despre muzică,
‎dar vizionarea plătită a schimbat asta.
‎Poftim!
‎Camerele astea au încurajat spectatorii ‎să se angajeze
‎într-un comportament tot mai indecent.
‎A devenit un fel ‎de grădină zoologică nebună.
‎Vizionare plătită! Da! Nu-mi place ‎să mă uit la TV, nenorociților!
‎Da! Vreți așa ceva? Da!
‎Da!
‎Ce ziceți de spectacolul ăsta? ‎Și e abia vineri!
‎Copiii din public spuneau:
‎„Am venit pentru…” ‎Iar răspunsul era de obicei…
‎- Korn. ‎- Korn.
‎„Am venit pentru Korn.”
‎Câți fani Korn sunt aici astă-seară?
‎Pe atunci, cele mai mari trupe în vogă ‎erau de hard rock.
‎Limp Bizkit, Korn, ‎Rage Against the Machine.
‎Adică, nu era lista de artiști pașnici ‎de la Woodstock '69.
‎Muzica asta era plină de ură.
‎Spectacolele astea ‎făceau parte din oferta ‎nu metal.
‎Agresivitatea publicului întruchipa ‎spiritul rock-and-roll.
‎Mai văzusem băi de mulțime, ‎însă, acum, acestea erau mult mai mari.
‎Habar n-aveai cum avea ‎să se controleze publicului.
‎Cu două zile ‎înainte de începerea festivalului,
‎am avut o ședință ‎cu toți șefii de departamente,
‎iar eu, având 22 de ani, am ridicat mâna
‎și am încercat să le atrag atenția tuturor
‎că trebuie să analizeze grupul de artiști.
‎Trupele pe care le-a contractat John, ‎cele mai dure trupe,
‎nu erau trupe pe care le știam. ‎Nu știam cine erau oamenii ăia.
‎De cele mai multe ori, ‎mă consultam cu Michael.
‎Nu luam artiști pe care nu-i voia.
‎Așadar, eram tânărul ‎care voia să fie logic
‎într-o sală plină de adulți ‎care habar n-aveau
‎despre grupul de artiști ‎pe care-i contractaseră.
‎Michael Lang și toți m-au privit ‎de parcă ar trebui să tac.
‎Așa!
‎Măiculiță!
‎La toate spectacolele la care am lucrat, ‎nu cred că am mai văzut
‎agresivitatea publicului ‎înainte să apară o trupă
‎cum a fost Korn.
‎Ne uitam unul la altul spunând:
‎„Doamne! Ce se va întâmpla aici?”
‎Vreau mai mult chimval în stânga!
‎Atmosfera din culise era electrizantă. ‎Eram încântat.
‎Îmi amintesc că am mers în cabină,
‎m-am uitat în oglindă ‎și am exclamat: „Dumnezeule!”
‎Era incredibil.
‎Eu și Tom am zis că trebuie ‎să fim în față când apar Korn.
‎Dacă eram acolo, auzeam chitara.
‎Era acordul acela de chitară…
‎Pe măsură ce cântau, ‎publicul se dezlănțuia tot mai mult.
‎Îmi amintesc introducerea. Am apărut.
‎Am ieșit. Am văzut atâta lume!
‎Mi-am zis: „Ce dracu'?”
‎Când vezi cu ochii tăi,
‎e de zece ori mai șocant.
‎A apărut și a întrebat: „Sunteți…”
‎„…pregătiți?”
‎Mulțimea și-a ieșit din minți de bucurie.
‎M-am uitat și am văzut valuri
‎când sunetul ajungea până în spate.
‎A fost o dezlănțuire a energiei.
‎Nu e niciun drog, nimic în lumea asta
‎care să-ți dea senzația aia ‎când ai atâta public sub controlul tău.
‎Korn i-a făcut să intre în delir.
‎Te gândeai întruna
‎că se va întâmpla ceva. Ce? Când?
‎Trebuiau să se calmeze.
‎Haide, Woodstock!
‎Am văzut lucruri inexplicabile.
‎O întreagă parte a mulțimii
‎s-a mișcat instant ‎cu vreo doi metri la dreapta.
‎Nu trebuia să cazi! Să nu cazi!
‎Ți s-ar fi pierdut urma.
‎Veneau atâția oameni la baricadă!
‎Era o cascadă de corpuri umane.
‎Aveam nevoie de mult mai multă pază ‎decât era acolo.
‎Erau scene din ‎Fălci. ‎Voiam o barcă mai mare.
‎Haideți!
‎Jeff, te-ai lovit la cap ‎fiind purtat pe brațe.
‎- Ești solid. Te-au scăpat? ‎- Da.
‎- Și ți-ai pierdut camera. ‎- Da.
‎- Ai repeta asta? ‎- Da.
‎Lumea își rupea mâinile: ‎„Woodstock '99 e cel mai tare.”
‎Am simțit că am făcut ceva incredibil.
‎Am fost grozavi.
‎Korn a cucerit scena. ‎Au fost uimitori. Urmau Bush.
‎Era o problemă. ‎Ce se va întâmpla cu toată energia?
‎Mi-a părut rău pentru Bush. ‎A fost o nebunie.
‎Aplaudați-i pe Korn încă o dată!
‎GAVIN ROSSDALE ‎VOCALIST, BUSH
‎I-am văzut pe Korn pe monitoarele video.
‎Era destul de înfricoșător acolo.
‎Putea devenit totul un dezastru.
‎După ce publicul se încinge așa de mult, ‎e foarte dificil să-l potolești.
‎E vineri. Încă o trupă!
‎Bush.
‎Ni se cerea să le arătăm ce putem,
‎iar asta ne-a stresat.
‎Eram pe deplin conștient că jumătate,
‎poate, ar fi vrut să-i vadă pe Korn.
‎Era totul imprevizibil.
‎Dacă vă imaginați,
‎e de parcă ai sări ‎în cel mai întunecat ocean.
‎Asta era imaginea.
‎Când faci asta, ‎trebuie să schimbi emoțiile oamenilor.
‎Soarele cald mă hrănește
‎Sunt șmecher
‎Încărcat
‎Detest…
‎Ne plăcea mai mult frăția decât lupta.
‎Asta promovam. Asta ne plăcea.
‎Înghițit
‎Trist
‎Cu gândul doar la iubirea mea
‎Emana numai pace și iubire: ‎„Te iubesc, vă iubesc pe toți!”
‎Era un idol.
‎Sunteți mulțumiți?
‎Gavin înțelegea folclorul ‎asociat cu Woodstock.
‎L-au reînviat într-un fel,
‎hipioții contra fanii hard rock.
‎Mulțimea era încă plină de viață, ‎dar în comparație cu ce se întâmplase,
‎era puțin mai calmă.
‎Tu ești valul
‎Sunt mândru că am reunit publicul
‎în jurul a ceea ce a sperat ‎că va însemna festivalul,
‎spre deosebire de cum s-a deteriorat.
‎Cred că trebuie să vedem mult mai mult!
‎Woodstock!
‎Woodstock, frate!
‎Prima zi de Woodstock '99. Pac!
‎Subtitrarea: Daniel Onea