Пані й панове, устаньмо й привітаймо наших наречених.
Поаплодуймо їм!
Пан і пані Абелі. Мої вітання!
АБЕЛЬ
Пробач.
Мамо?
Пробач.
Пробач!
Пробач…
Пробач!
ЗОВНІ
Удалося поспати?
Вода нормальна! Гайда!
Добре, твоя черга.
Тепер я, Джоше!
А це нелегко!
Клас.
Мамо, куди це поставити?
Там і постав.
Але тато сказав принести ліки до нього.
Просто залиш тут.
Серйозно?
Тату!
Може, там знайдеться щось корисне?
Ходімо.
Агов.
Іди сюди.
Ми будемо неподалік.
З тобою Кайл. Він тебе захистить.
Але хто захистить маму?
Залишайся тут.
Гаразд, ходімо.
Пане Орлі?
Хто?
Це головний.
Я ж казав, тут щось знайдеться.
От і чудово.
Потрібен ключ.
Тату?
Знайшов ключ?
- Тату! - Що?
Візьми ключі.
Джоше, це труп.
Мертвий труп.
Ну ж бо.
Уставай!
- Що сталося? - Він побачив труп.
Йому слід звикати.
Скуштуй.
Кусай тут.
Смакота?
Фазендська цукерка.
Френсісе, я маю дещо показати.
Може, ще справний.
Це тут…
Тут порожньо.
Я сама.
Стривайте.
Благослови нас, Боже…
і ці дари,
які ми споживатимемо…
- З Твоєї щедрості. - …з Твоєї щедрості.
Через Христа, Господа нашого.
Амінь.
Лукасе, годі вже гризти це.
Хай собі гризе.
Це цукор.
Поїж нормальну їжу.
Лукасе, я сказала…
Лукі.
Ще пізніше погризеш,
гаразд?
Джоше.
- Я лише шукаю хороший сигнал. - Ми їмо.
Пробач.
Смакота.
Дякую.
А що завтра?
Їжа в нас іще є.
І до коли ж?
Якщо порівняти з тим, звідки прийшли,
то тут нам краще.
Вода чиста. Тут безпечно.
Гадаю, тут краще, поки ми не дізнаємося, що коїться.
А як ми дізнаємося, що коїться?
У нас немає зв'язку.
І електрики немає.
Френсісе, виходячи з новин, слід їхати на північ. Уникати міст.
Хіба це не північ?
Згадай, що сталося з твоїми батьками.
Пробач.
Я пам'ятаю повідомлення Аліси.
Її сім'я поїхала в гори.
Хіба це не поруч?
Ми не поїдемо на пошуки твоєї дівчини.
Ясно?
Річ не лише в ній.
- Навіть мої друзі… - Вони мертві.
У них теж є сім'ї.
Я сумую за друзями.
Я знаю, Лукі.
Їж.
АЛІСА
ТИ ТУТ?
Я бачу, як ти до нього ставишся.
Френсісе, ти обіцяв.
Ні…
Татусю…
Ні! Будь ласка!
Татусю!
Пробач! Будь ласка…
Френсісе!
Френсісе.
Так спокійно.
Тут, мабуть, безпечно, так?
«Безпечно».
Не думав, що промовлю це слово тут.
Але цього недостатньо, щоби ми залишилися тут.
Чому це?
Френсісе…
Побачивши тебе минулої ночі,
я зрозуміла всі твої слова про це місце.
Усе, що ти пережив.
Це ще одна причина поїхати звідси, хіба ні?
Так краще для тебе, так краще для нас.
То знову є «ми»?
Я знаю, ми обидвоє наробили помилок.
Я наробив помилок.
Але ти…
Краще б ти розповіла раніше.
Якби я розповіла раніше,
ми б не були разом.
І в нас не було б Лукаса.
Я готовий рухатися далі разом.
То рухаймося ж.
ДІМ ТАМ, ДЕ ТВОЄ СЕРЦЕ
Френсісе, якщо далі їхати цією дорогою, то дістанемося півночі.
Люди йдуть до гори, про яку Аліса розповідала Джошуа.
Є надія.
Дядько Дієго теж про це говорив, мамо?
Що ти сказав?
Дядько Дієго.
Теж сказав мамі, що треба їхати на північ.
Коли це сталося?
Я не пам'ятаю.
Я почув їхню з мамою розмову вдома перед від'їздом.
Так, мамо?
Я так і знав.
Він поцікавився як ми.
Міг і мене набрати, ні?
Сказав, ти не береш.
Ось воно що?
«Рухатися далі».
- Френсісе, не треба. - Брехуха!
- Тату. - Не тут.
Який же я дурень.
- Тату - Я ідіот.
- Я тобі не брехала! - Тату!
Що?
Перекрито.
Можна ж проїхати.
Айріс, ні.
Френсісе, там є місце.
Треба відсунути паркан назад, і ми проїдемо.
- Але як ми там проїдемо? - Проїдемо!
Айріс, прошу, послухай мене.
Не дарма ж там стоїть цей паркан.
І вже сутеніє!
Це небезпечно.
Повертаймося, гаразд?
Ні.
Айріс.
Айріс!
Тату, мені страшно.
Усе буде добре.
Пропуск, будь ласка…
Пропуск.
- Мамо! - Сидіть тут!
Агов!
Пропуск, будь ласка!
Пропуск! Будь ласка!
Лягай!
Пропуск, будь ласка!
- Що ти собі думала? - Пробач…
Пробач…
Будь ласка…
Ні! Не треба! Діти!
Мамо! Тату!
Я придбаю!
- Зрозумів! - Я придбаю!
Гайда! Біжімо! Швидше!
Я придбаю!
Так точно!
Зрозумів!
- Так точно! - Зрозумів!
Я придбаю!
Так точно!
Ми зробили, як ти хотіла.
МИНУЛО ДВА ТИЖНІ
Бам, бам!
Повертай туди! Погнали!
О ні! Вороги сунуть!
- Бомба! - У нас є базука!
Базука!
Ми перемогли їх! Наступний рівень!
Повертай!
У нас є бомба!
Вогонь!
- Гайда сюди. Гаразд, вогонь! - Так точно!
Стільки зомбаків!
Цілься туди!
Ще одна бомба!
Тату!
Тату, що це?
Це сюрприз.
А де фургон?
- Зламався. - Поглянь!
- Це чудово! - Ти поглянь!
І Бог промовив:
«Хай буде світло!»
Оце так!
Стривайте.
- Це ще не все. - А що ще?
- Кондиціонер? - Так точно.
- Централізована мережа! - Оце так!
Тату! Джош говорить погані слова!
Кондиціонер! Клас! Іди сюди!
Один, два, три!
Холодно!
Досить. Брат може застудитися.
Як же холодно.
Ти марнуєш бензин.
Це лише на свята.
Але стривайте…
І це ще не все.
- Га? - Що?
Моя мама дуже любила дві речі.
Кондиціонер
і диско.
Ну ж бо, повторюйте.
Назад. Трішки… Хлоп!
Хитайте головою.
Ф + А = ВЕСІЛЛЯ
Джоше?
Що?
Можна я побуту тут?
Мама з татом зайняті.
Я теж зайнятий, ясно?
- Чим ти зайнятий? - Чорт.
Просто зайнятий! Іди!
Лукасе.
Пробач.
Клас!
Це тато змайстрував?
Напевне.
Пам'ятаєш, що він зробив для тебе?
Мабуть, завжди любив їх робити.
Хіба не їх тато поховав?
З АБЕЛЯМИ
Так, це вони.
Це дядько Дієго.
АРТУРО Й ДІЄГО
Ти схожий на нього, Джоше.
Що? Ні, не схожий.
А може, це насправді ти. Ти просто подорожував у часі.
Ти поглянь на тата.
ФРЕНСІС @ ДІМ
Тут він схожий на маму.
Якийсь сумний.
А чому мама завжди сумна?
Може, утомилася.
Від чого?
Від усього цього.
І від мене втомилася?
Від тебе точно ні, Лукасе.
А чому вона завжди сердиться на мене?
Я не знаю.
Але знаєш,
коли ти злишся на когось,
іноді ти зриваєшся на інших.
Тому тато так ставиться до тебе?
Я не знаю.
Тато завжди був таким, відколи вони з мамою почали сваритися, так?
Може, так і є.
Але зараз у них ніби все гаразд.
Думаєш, вони перестануть злитися на нас?
Я не знаю.
Сподіваюся.
Та хіба не дивно?
Вони помирилися, коли світ почав розвалюватися.
Це
«нікро».
«Іронічно».
Але знаєш що?
Коли двоє кохають одне одного,
яка б чортівня не коїлася,
між ними все буде добре.
Мама й тато кохають одне одного, так?
Тож усе буде добре.
Тобто
й до нас гарно ставитимуться.
ФРЕНСІС І ЙОГО БРАТ-СИМПАТЯГА БЕРЕЗЕНЬ 1995 РОКУ
А тобі личить.
Дуже провінційно.
Але тобі личить.
Ти готова до провінційного життя?
Знаю, між нами було багато непорозумінь минулого року.
Це я винен.
Я знаю, що сильно підвів вас.
Вибач, що образив вас.
Вибач, що образив тебе.
Але послухай.
Я не кажу, що ми можемо повернути колишнє життя.
Але всі мої проблеми, усі, кому я заборгував, зникли.
Це ж добре, ні?
Неначе ми отримали другий шанс.
Тепер ферма наша.
Гаразд.
Я кохаю тебе.
Доброго ранку.
Лукі, що ти там їси?
- Рис! - Рис?
Лише рис?
Не годиться так.
Зовсім не годиться.
Хочеш яєчню?
Чорт. Агов!
Чорт…
- Треба щеплення від сказу. - У нього немає сказу. Мав нашийник.
Якщо не помиляюся, медсестра тут я.
Саме так.
Тож бери й лікуй.
Френсісе, я серйозно.
Тобі треба в лікарню. Якщо є…
Усе гаразд.
Дельта.
- Табір Дельта. - Дідько!
Повторюю.
Табір Дельта.
Прийом.
Ні…
Мамо! Тату!
Джоше!
- Джоше. - Мамо.
- Джоше, що сталося? - Я почув щось по радіо.
Хтось розмовляв.
У нас удома ще є батарейки?
Що ти почув?
Я не певен. Щось про табір.
Який табір?
Я не пам'ятаю.
Спробуй згадати, Джошуа. Зосередься.
Ти точно щось чув?
Так, слово даю. Справді.
Точно впевнений?
Це радіо вже давно не працює.
Я впевнений, що чув щось і раніше.
Як? Батарейки розряджені.
Френсісе, можливо, Джошуа таки чув щось.
Тоді подумайте, що він міг почути.
У мене ще є справи
Пес може повернутися.
Про що задумалася?
Про радіо.
Досі?
Якщо Джошуа таки щось почув,
значить, це неподалік, так?
Ти про що?
Про табір.
Френсісе, я серйозно.
У нас достатньо їжі й води, щоби взяти із собою.
Повернемося й відремонтуємо фургон.
Якщо він справді зламаний.
Міст перекритий, але ти наполягаєш.
- Є ж і інший шлях, хіба ні? - Я знаю.
То ти хочеш,
щоби ми взяли поламаний фургон,
проїхали сотні кілометрів у пошуках людей у таборі,
хоча ми й не знаємо, чи там краща ситуація, ніж у нас тут.
Там може бути лікар.
Може, хтось тамтешній допоможе нам.
Поглянь на свою руку.
А якби той пес покусав Лукаса?
Ти справді хочеш порівнювати укус собаки з тим, що там бродить?
Ти ж у курсі, що коїться, так?
Чи ти забула?
Забула, що сталося на мосту?
Що сталося в школі Лукаса?
З однокласниками? Цього хочеш? Аби з ним було те саме?
Ти лякаєш сина.
Краще боятися, але жити.
Чи краще бути мертвим сміливцем?
Я не хочу помирати, тату.
Не помреш, ясно?
Я подбаю про це.
Тату?
Я хотів запитати, чи можна нам знову завести генератор?
Аби зарядити телефон?
Сигналу ж немає.
Ні.
Я думав увімкнути музичний плеєр у вітальні.
Може, піймаємо якусь передачу.
Це електрофон. У ньому немає радіо.
Я просто хочу щось зробити.
Ти вже щось робиш. Тож не відволікайся.
Я просто хочу знати, що там є! Хто ще там є.
А ти не бачив?
Коли ми були на мосту. Коли вас із Лукасом ледь не вбили.
Ти не бачив?
Я бачив.
Тож бачив і мене?
Ти бачив, як я вас рятував?
Думаєш, зможеш так?
Зможеш убити?
Зможу.
Зможеш, так?
Тату!
Знаєш…
за часів мого тата…
це поле було повне повстанців-крадіїв.
Батько став ціллю для них.
Згодом вони зрозуміли,
Артуро Абеля III не так легко налякати.
Це був ніби Дикий Захід.
Усі мали зброю.
Ти готовий убити?
Тату! Татку!
Стань у стійку.
Як цілитися?
Як? Покажи.
Мушка, а потім…
Мушка, цілик. Мають сходитися, розумієш?
- Ось так. - Я не розумію.
Ціль, мушка, цілик. Ось і все. Уперед.
Стріляй.
Френсісе, що коїться?
Я просто вчу його.
Хіба це обов'язково?
У його віці я вже вбив кілька тварин.
Він має навчитися.
Ну ж бо, Френсісе.
Що ти робиш?
Чому не влучаєш?
Ось же вона, лише прицілься.
Вона перед носом, чому не влучаєш?
Ціль, мушка, цілик.
Що з тобою?
Стріляй.
Стріляй, кажу, Френсісе!
Френсісе, досить!
Добре.
Тату.
В ім'я Отця й Сина.
В ім'я…
Боже мій.
Боже мій, Френсісе!
- Френсісе… - Біжімо!
- Джоше? Джоше, біжімо! - Біжімо!
Мамо!
Тату!
Тату…
В ім'я Отця й Сина!
У будинок!
Діти!
В ім'я Отця й Сина.
Іди. Негайно!
…Сина.
В ім'я…
- Тату… - Усе гаразд.
В ім'я Отця й Сина.
Се моя земля.
Іди, коханий.
Мамо.
…Отця й Сина.
В ім'я Отця й Сина.
Френсісе!
Що ти накоїв?
Звідки це, дитино?
І що тепер?
Це татів.
Чому ти тут?
Ганна…
Вона…
Інфікована?
А Тіммі?
Пам'ятаєш, як ми були дітьми?
Ми завжди рибалили тут,
але тобі не щастило.
Пан Орлі завжди тобі допомагав.
Що ти тут робиш?
Прямую на північ.
Хотів глянути, як мама з татом.
Вони…
Я здивований, що ти тут.
Де-де, а тут тебе
я не чекав побачити.
Тато таки мав рацію.
Ти повернувся.
Це місце ніколи не було для мене домом.
Але він мертвий.
Тож може стати.
Ти впевнений?
Думаєш, я не впораюся?
Просто
- Ти не просто так пішов. - Так, і причина мертва.
Це місце мертве.
Надовго тут вистачить запасів?
Це ферма.
- Авжеж, братику. - Усе гаразд.
Гаразд, це добре.
А як же ми?
Між нами все добре?
Френ…
Те, що трапилося…
Пробач.
Це було дуже давно.
І це була
секундна слабкість.
Пробач.
Послухай, Френ.
Я приїхав не заради мами й тата.
Насправді я
хочу допомогти вам.
Я знаю шлях на північ.
Дозволь допомогти.
Ти сам знаєш.
Ти не врятуєш тут сім'ї.
Поглянь на себе.
І себе не врятуєш.
- А як тоді врятуєш сім'ю? - Відвали від моєї сім'ї.
Що ти собі думав?
Що це твоя сім'я?
Що це твоя ферма?
Пане Золотий Хлопчику?
Ну й зухвалість!
Пішов ти!
Гаразд.
- Дарма я сюди завітав. - Не те слово!
Може, ще передумаєш.
Чорт!
Я запізнився.
Між вами все гаразд?
Усе гаразд?
Я просто втомилася.
Я знаю.
Ти поглянь на себе.
У тебе його усмішка.
Чия?
Нічия.
Не схоже, що це вперше.
Досить. Ти вже й так професіонал.
Агов?
Усе гаразд.
Він не пролізе.
Він слабшає.
Скоро вони всі помруть.
І ми зможемо вийти назовні.
Іди перший.
Іди… Іди перший.
Іди…
Іди перший.
Айріс!
- Що коїться? - Він напав на мене.
Але я його вбив.
Він був дуже швидкий. Я бачив іще.
- Їх там ціла купа. - Що з тобою не так?
Хіба це обов'язково?
Це! Це наша проблема!
Їх там ціла купа, Айріс.
Вони скрізь.
Не можна виходити. Залишаймося в будинку. Нікому не виходити! Чуєш?
Вони дуже швидкі.
Що ти робиш? Іди в будинок!
Що?
Я просто шукав Лукаса.
Готові?
Френсісе, що це таке?
Свята, так?
Що це, тату?
Скажу на рахунок три.
Один,
два,
три!
Уже Різдво?
Френсісе, зараз лише вересень.
Вересень, грудень. Не одне й те ж?
У нас буде своє Різдво.
Гайда!
Ви чули татка. Сьогодні Різдво.
Тату, що це?
Я щойно знайшов його тут. Це від моєї мами.
Гавриїл.
Благослови, Господи Боже, нас і ці дари,
які з Твоєї доброти ми споживатимемо. Через Христа, Господа нашого.
Амінь.
Треба нам якось навіяти дух Різдва.
Що скажете?
Зіграймо в гру.
Яку гру?
Поділімося своїми бажаннями на Різдво.
Може, Санта почує.
Хто почне?
Гаразд, я почну.
Я хочу новий велосипед.
І де кататимешся?
У вітальні?
Зовні, звісно.
Гаразд, і як же?
Джоше, якщо твій брат хоче новий велик, то нехай.
А ти?
Що б ти хотів?
Я не знаю.
Мабуть, мапу.
Джошуа, яку мапу?
А ти тата запитай.
Я не розумію про що він.
Френсісе, що за мапа?
Так, Джошуа. Що за мапа?
Мапа, яку я бачив.
Де?
У твоїй кімнаті.
Якби в моїй кімнаті була мапа, твоя мама уже побачила б її.
Напевне.
Але гаразд.
Якщо хочеш мапу, наступного Різдва ти отримаєш мапу.
А ти, тату?
Чого ти бажаєш на Різдво?
Я?
Нічого грандіозного.
Я хочу ще одне дитя.
Що?
Тобі не здається, що вже час розширити нашу сім'ю?
Я кілька тижнів думаю про це.
Лукі, хіба ти не казав, що хотів би братика?
Так, але…
Гадаю, пора.
Як це «пора»?
Френсісе, не жартуй про таке.
Я серйозно!
А що? Наше життя має зупинитися лише тому, що світ зупинився?
Ми можемо жити нормально.
Уже ніщо не є нормальним.
Тому нам лише краще триматися разом.
Розширмо сім'ю.
Ні.
Як це «ні»?
Я не буду так жити.
Це не нормально.
Це неправильно.
Хочеш знати, чого хочу я?
Я хочу піти.
Не наступного місяця.
Не наступного тижня.
Я хочу піти негайно.
Цієї ж миті.
Ми вже це обговорювали.
Френсісе, поглянь на нашу їжу.
За скільки вона скінчиться?
Скільки б свічок ти не запалив, це ніколи не нагадуватиме ресторану.
Ті, кого ми боїмося, помирають.
Може, не всі, але більшість із них.
Я навіть обганяю їх.
Можливо.
Авжеж. Але як же вони?
Так, ми залишалися, бо вони не могли.
Я не сперечатимуся. Я це розумію.
Але озирнися. Нам нічого їсти!
Треба йти на пошуки їжі.
І хто це зробить?
Ти?
Ти укріпив стіни, але про їжу ти й не думаєш.
- Ти пропонуєш лише цукрову тростину! - Ви чули, хлопці?
Ваша мама покидає нас.
Я іду на пошуки їжі!
А звідки нам знати, що ти повернешся?
Бо це мої діти!
Ні.
Я знаю, ти не повернешся.
Бо ти навіть не любиш нас, так?
Ти не хотіла цього із самого початку.
Тому ти й хотіла піти. Ти хочеш утекти кудись.
Ви знали, що ще до спалаху мама хотіла нас покинути?
Френсісе, припини.
Ти йдеш?
Мамо?
Про що це він? Куди ти йдеш?
«Мені треба розібратися в собі». Ти ж так казала, так?
Коли ти збиралася їм розповісти?
Що ти плануєш покинути нас.
Коли ти хотіла розповісти?
Скажи.
Не бреши їм у вічі.
Я хотіла вам розповісти.
Я збиралася попрощатися.
Але чому ти йдеш?
Ти не винен. І ти не винні.
Ні, ви не винні. Не винні.
Я просто не була щаслива.
Мені погано.
Я втомлена.
Я просто хотіла…
Я не знаю.
Я хотіла почати спочатку.
Я хотіла бути хорошою людиною, щоби стати кращою матір'ю для вас двох.
Скажи правду, Айріс.
Справжню причину, чому ти хотіла піти.
Знаєте, хлопці, ваша мама брехала.
Відтоді.
Може, спитаєте її? Що вона зробила насправді?
Те, що було раніше, не стосується нашої поточної проблеми.
Та невже?
Френсісе, я хочу врятувати тебе, Джошуа й Лукі!
Я хочу піти по допомогу! Ти не розумієш?
Чию допомогу?
Він мертвий!
Він мертвий.
Вона хоче піти шукати когось.
І кого ж?
Кажи, чорт забирай!
Не говори так із мамою!
Не втручайся, малий виродку!
Припини!
Я хочу піти від тебе! Ти не розумієш?
Я хочу піти, бо між нами вже нічого не вийде!
Розумієш?
Може, припинимо вдавати?
Будь ласка! Досить уже.
Не розчаровуй дітей.
Просто дай мені мапу.
Френсісе!
Ти про цю мапу?
Френсісе.
Френсісе, що ти робиш?
Ану віддай!
Френсісе, що з тобою?
Що з тобою не так? Віддай мапу!
Прокляття! Відпусти!
Їжте.
«І коли батьки хлопчика дізналися,
вони…
вони розгнівалися».
Лукасе…
Ти вчишся читати?
Так.
І як скінчилася байка?
Я просто хочу знати, що тут буде.
Можна приєднатися?
Можна?
ХЛОПЧИК, ЩО ГУКАВ ПРО ВОВКА
«Коли батьки хлопчика дізналися, що він зробив,
вони сильно розлютилися».
Знаєш, чому його батьки розлютилися на нього?
Бо вони дізналися, що він бреше.
Він бреше, що на нього напав вовк,
бо хоче, щоби його батьки
й селяни допомогли йому.
Навіщо він так робить?
Може,
йому бракує уваги.
Може, він думає,
що батьки його більше не люблять,
тому він так і робить.
Або хлопчик просто погана людина.
Знаєш…
я знаю такого ж хлопчика.
Він схожий на тебе!
Навіть усмішка така ж.
Іди сюди.
Поглянь.
Френсісе, що ти робиш?
Сама як думаєш?
Їх там ще купа.
Вони довкола нас.
Де?
Минули вже тижні.
Як нам вийти назовні?
Навіщо? Когось шукаєш?
Га?
Він сюди не потрапить.
Ніколи.
Якась чортівня.
Що ти белькнув?
Кажу, це чортівня.
- Джошуа, припини. - Ні.
Хай скаже.
Це все не обов'язково.
Чому ж? Який у тебе план?
Просто впустити їх сюди?
Кого «їх»? Хто ці «вони»?
Ми вже давно нікого не бачили! Ти просто не хочеш випускати нас!
Ах ти ж паскудник.
Тому ти й покинув фургон, тому ти й знищив мапу!
Ти замикаєш будинок, бо тобі байдуже, що там!
Стули свою пельку!
Хочеш зачинити нас, як твої батьки зачиняли тебе!
Паскудник ти такий!
Френсісе, ні!
Ну ти й нахаба!
Бляха. Маєш лише слухатися, але й на це не здатен.
Клятий паскудник.
Послухай…
Усе, що я роблю, я роблю заради вас!
Я хочу, щоби ви були в безпеці!
Ви залишитеся в домі!
Агов?
Там хтось є?
- Хто там? - Джоше!
Пане, допоможіть мені.
Пане, я Коркуера. Я солдат, пане…
- Пане, допоможіть мені. - Тут ніхто не допоможе!
Пане, будь ласка. Я прошу лише про воду чи їжу.
Я благаю вас.
Слухай, у мене пістолет!
Пане, будь ласка. Мені більше нікуди йти.
Пане…
- Пане, я солдат. Я людина. - Останній раз кажу.
Один…
- Два! - Пане, будь ласка…
Джоше!
Що ти робиш?
Відійди!
Мене не кусали. Це просто рана, пане.
Пане, я людина. Жодних укусів, пане.
- Це моя кров… - Френсісе, не треба!
- Айріс! - Це лише рана.
Коли це сталося?
Учора.
Будьте зі мною. Говоріть зі мною. Звідки ви?
З табору Дельта.
Це він. Це той табір.
Гаразд.
Де цей табір?
Це десь за півдня їзди.
Мій підрозділ подався в місто шукати припаси для Дельти.
Коли ми поверталися…
на нас напали ті…
Усі мої товариші мертві.
Вони всі мертві. Залишився лише я.
То я мав рацію.
Їх іще чимало.
Ні, пане. Залежно від місцевості.
Звідси до табору Дельта їх майже немає, пане.
Я би помер, якби нам не допоміг один чоловік.
Чоловік?
Я його не знаю, пані.
Я не знаю його імені,
але він сказав мені бігти сюди.
Просто бігти в цьому напрямку,
поки не побачу ваш будинок.
Що з ним сталося?
Я не знаю, пані. Я озирнувся,
а на нього вже напали.
Я не роздивився. Усе було розмитим.
Пробачте, пані.
Пробачте.
Ти брехун.
Ти перша збрехала.
Облиш його.
Ми не допоможемо.
Ні.
Тату,
допоможімо йому.
За однієї умови.
Френсісе, він не інфікований.
Завтра дізнаємося.
Джоше, синку,
що сталося?
Я іду.
Що?
Джошуа, куди… Ти не можеш.
Я пошукаю дядька Дієго.
Я знаю, що він нам допоможе.
Ти не чув, що сказав Коркуера?
Твій дядько Дієго, мабуть, не вижив.
Але я хочу спробувати.
Я більше не витримую.
Я не витримую тата.
Ніби він мене не розуміє.
Це тому, що…
Тому, що він не мій справжній батько.
Я знаю.
Але він усе ж мій тато.
Я хочу, аби він це зрозумів.
Та йому тепер зле.
Йому потрібна допомога.
Тож забираймося звідси.
Джоше, я не можу покинути твого братика тут самого.
Будь ласка, скажи Лукасу…
щоби був хоробрим.
- Френсісе! - Тату!
Дякую.
Доброго ранку.
Ти досі живий.
А де Джошуа?
Лукі?
Я не знаю.
Матусю!
Джошуа пішов.
- Френсісе! - Я не можу вас відпустити, розумієте?
Френсісе!
Не треба!
Френсісе!
Ні…
Френсісе, ні…
Не треба так із…
- Ви залишитеся. - Агов.
Френсісе!
Лукасе.
Лукасе…
Лукасе, ти цілий?
Френсісе?
Френсісе!
З Днем незалежності.
Я тут готував.
Смачного.
- Де ти це взяв? - Зовні.
Гайда, Лукі. Скуштуй.
Ні.
- Але я голодний. - Ні, Лукасе.
Дитина голодна. Чому ж ні?
Ні!
Це смачно! Бачиш?
Смакота!
Яка ж смакота!
Лукі!
Скуштуй.
Знаєш, коли я був малий…
Коли я був малий,
якщо я не доїдав,
тато злився на мене.
Тобі це дають,
а ти не береш?
Та ти щасливчик.
Зараз нелегко дістати їжу.
Що?
Твоя правда.
Мені нічого шукати зовні.
Мені добре тут.
Френсісе, ти мені потрібен.
Ти мені дуже потрібен.
І ти мені потрібна.
Але тобі не можна довіряти.
Френсісе.
Френсісе?
Френсісе!
Виродок ти такий!
Та пішов ти!
Мамо?
Лукасе.
Тато нас уб'є?
Може, мені зробити, як той хлопчик?
Який хлопчик?
Лукі! Що сталося?
Вибач.
За що?
Що сталося?
Біжи! Швидше!
Ні.
- Айріс! - Біжи!
Айріс!
Клята ти паску…
Ні, татку.
- Татку! - Татку!
- Ану! - Я буду чемний!
Татку, я не робив…
Френсісе!
- Ти готовий? - Я хоробрий.
Так, ти хоробрий.
Ми знайдемо твого брата, добре?
Туди…
Біжи…
Туди…
Біжи!
- Іди в будинок! - Біжи!
Лукасе.
Матусю?
Біжи туди!
Біжи!
Матусю?
Біжи туди!
Айріс!
Матусю?
Біжи туди!
Біжи!
Біжи туди!
Мамо!
- Мамо! - Лукасе!
Матусю!
- Вилупок! - Матусю!
Біжи!
Такбо!
Біжи туди!
Біжи!
Ти!
Френсісе.
Френсісе, досить.
Ти впустила це в наш дім?
У мій дім?
Ні.
Ти ризикнула моєю сім'єю.
Це більше не повториться.
Ніколи.
- Френсісе, ні! - Мамо, тату…
Лукі, ти цілий? Га?
Покажи.
Усе гаразд…
Лукасе, ти дуже сміливий.
- Що ти зібралася робити? - Ти знаєш, що буде!
Френсісе, допоможи нам.
Френсісе.
Френсісе!
Френсісе, якого біса!
Лукасе, стисни це між зубами, гаразд?
Ти ж хоробрий, так?
Я знаю, що ти найхоробріша дитина у всьому світі.
Айріс?
Айріс, не треба!
Лукасе, усе буде добре.
Френсісе!
Френсісе, треба доправити його до лікарні.
Нам потрібна кров.
Френсісе, нам потрібне авто!
Лукасе, не засинай.
Тату?
Френсісе.
Мамо.
Просто відпочивай.
Мені вдалося?
Так.
Тобі вдалося.
У мене дуже сміливий синочок.
Лукасе…
пробач.
Пробач мені.
Пробач мені, Лукасе.
Я обіцяю, що не покину тебе.
Обіцяю, я виправлюся.
Я виправлюся.
Джоше.
Джо…
Тату!
Тату, вибач!
Тату!
Тату.
Тату, вибач!
- Тату… - Джо…
Тату…
- Тату, вибач… - Джоше…
Тату…
Синку.
Тату.
Просто спогад
Ти досі любиш мене
Переклад субтитрів: Павло Дум'як