Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FOR 15 ÅR SIDEN
- Hallo? - Det er bekreftet av MI6.
Objektet er her. Sett i gang.
Vi fikk ordren. Er du klar?
- Vi er sent ute. - Jeg kommer.
- Det sa du i sted. - Et øyeblikk.
Når du sier det, går det 20 minutter. Jeg kjører fram bilen.
Det er et barneselskap.
Så kanskje...
- Begge. - Å?
Og denne.
Fin bil. Dere vet at det er et tak på utgiftene?
Kan ikke knusle som dekkagent. Du lærte oss det.
I Macau tapte du $ 500 000 for å innynde deg hos triadene.
Hvis dere klarer dette, kan dere beholde bilen.
Å ja?
- Nei. - Akkurat.
Dere er franske våpenhandlere.
De egentlige Mr. og Mrs. Lemieux er indisponerte.
Følg med.
Balthazar Gor, eks-KGB, nå leder av Volka.
En av Øst-Europas farligste terrorister.
Ungen hans har bursdag, men ikke undervurder ham.
Se om dere finner ham.
- Vi ser ham ikke på kameraene. - Alt dette for en åtteåring?
Sånn blir man drittsekk.
- Det er mange måter å forderve barn på. - Zoom inn. Der.
Tuller dere?
Hva?
Jeg visste det. Dere ligger sammen.
Vi spiller bare rollene våre.
Grunnopplæring, jo.
- Blir dere tatt, må dere lyve bedre. - Vi takler dette.
Gor.
Gå dit.
Mescal med noe syrlig.
Hei. Jeg er Mélodie Lemieux.
For et nydelig hus du har.
Navnet er Gor.
Balthazar Gor. Så hyggelig.
I like så.
- Kos dere. - Takk.
- Vi har stemmen og fingeravtrykket. - Bra. Safen er oppe på kontoret.
Ta fingeravtrykket.
Balthazar Gor.
- Vi har den. - Hva er dette?
En ICS-nøkkel.
- Hva? - Industrielle kontrollsystem.
En hovednøkkel for kritisk infrastruktur. Kraftverk, demninger, atomreaktorer.
- Gor kan forårsake et nytt Tsjornobyl. - Farlig sak, altså.
Ta den østlige trappen.
Bra jobbet. Til samlingspunktet.
Baron Andrews fra MI6 møter dere der.
Ikke si noe om nøkkelen, Emily. Du kjenner ham, men ikke stol på noen.
- Emily. - Baron.
- Gudskjelov. Jeg var syk av engstelse. - Ja, du ser litt blek ut.
Når skal du komme hjem og bli med i en ekte e-tjeneste?
Når de hyrer ekte agenter.
Du gjør uansett en glimrende jobb som reiseagent.
MI6 sin. Ikke gi den riper. Dere er jo så voldsomme.
- Jeg tar meg ikke nær av sånt. - Et ømt punkt? Er du sjalu?
- For hva? - Du virker sjalu. Er det aksenten min?
Nei, personligheten, men aksenten hjelper ikke.
Dere er så søte sammen.
God tur. Alltid flott å treffe deg.
Nøkkelen.
Ikke lag riper i den. Cheerio!
- Far vel, min gode sir! - Elendig imitasjon.
Velkommen. Jeg er Dylan. Kan jeg ta dem?
Nei takk. Men noe å drikke. Har du sjampanje?
Ja visst.
- Ikke noe til meg, takk. - Ikke sjampanje?
Nei.
- Vi pleier jo å skåle etter et oppdrag. - På grunn av høyden og dehydrering.
Jeg har ikke lyst på sjampanje nå.
Da er det noe i veien.
- Å? - Ja.
- Jeg vet ikke hva, men noe er det. - Jeg er gravid.
Hæ?
- Du er faren. - Altså... Det regnet jeg med.
- Treffer du andre? - Nei, gjør du?
Nei, ingen andre enn deg.
Sikker?
Bra sikker.
Det var en royal flush av graviditetstester.
Jeg har tisset på dem.
Jeg vet ikke hva du tenker.
Men saken er...
Vi har ikke vært sammen lenge.
Jeg er med.
Hva?
Jeg sa at jeg stiller opp helt og fullt.
Favorittpersonen min lager en ny favorittperson til meg.
Jeg er med.
- Du sier alltid de rette tingene. - Fordi det er sant.
Hit med sjampanjeflaska. Jeg skal drikke for to.
- Vi skal ha barn. - Gratulerer, begge to.
Er du sikker?
For jeg vet av erfaring at unger ikke passer inn i dette yrket.
Jeg vet av erfaring hvordan det føles å ikke ha en familie.
- Det er alt jeg har ønsket meg. - Samme her.
Hva?
Dårlig ånde?
- Går det bra? - Jeg må...
Jeg må skvette vann i fjeset.
- Doen er dessverre i ustand. - Flyturen tar elleve timer.
Beklager.
Matt, doen er i ustand.
- Gå vekk. - Nøkkelen.
Ja vel.
Her. Slipp henne.
Em!
- Hva gjør du? - Har bare en! Vi har ikke tid!
Ta vare på barnet.
Hva?
Ikke slipp!
- Ikke du heller. - Greit nok.
En lysning!
- Hold fast. - Ja da.
- Vi klarte det. - Fort.
- Gikk det bra? - Brakk noen ribbein, men det er ikke det.
Vi kan ikke fortsette sånn med en unge på vei.
Skal vi gi oss og bli sivilister?
De visste vi var på flyet. Vi har blitt forrådt.
Skal vi forsvinne?
Alle kommer til å tro at vi døde i flyulykken.
Så da kan vi forsvinne.
Skal vi starte et nytt liv, må vi kutte kontakten med alle.
Jeg har jo ingen, men du har moren din.
- Du må kutte kontakten med henne. - Ikke store tapet.
- Hva med Chuck? - Han er en venn, men dette er vår familie.
- Han vil forstå. - Skal vi forlate alt vi har jobbet for?
Karriere, liv – alt som er kjent?
Ja, for alt er forandret.
Du vet at du ville ha dødd uten mine sterke lår?
Lårene dine reddet meg. Vi døde ikke.
- Skal vi virkelig gjøre dette? - Visst faen.
- Jeg aner ikke hvor vi skal dra, men... - Vi finner ut av det.
- Jeg er med hvis du er det. - Helt og fullt.
Vi må dra.
NÅTID
Kan noen si meg hvilken dag det er i dag?
Dagen mannen min henter seieren hjem.
Kampdag!
- Hør her. - Hva?
Vinner vi sluttspill-kampen,
skal jeg ikke påstå at det skyldes meg som trener...
Men kan hende.
Har jeg ikke sexy trenerstil? Vet du hva den kalles?
- Kjempe Messi. - Jøye meg.
Nå kommer de for sent igjen.
Alice! Leo! Frokost!
- Leo, legg fra deg spillet! - Hun visste det.
Kom igjen, Alice!
- Heng i! - Jeg pusser tennene.
Tannpuss i 20 minutter? Hun er på mobilen.
Gjør mobilen deg sur, kan du ta den fra henne.
- Ta den, du. - Jeg er redd henne.
- Ja, hun er skummel. - Især det blikket.
- Alice, tennene er rene nå! - Jeg kommer!
- Husker du da hun likte oss? - Ja, det er lenge siden.
Kanskje jeg burde gjeninnføre filmkveld med mor. Det er en god idé.
Vi kunne se Creed og Creed II.
- Litt mye babyolje. - Er det det?
Hva gjorde du og moren din da du var 14?
Da ble mor sendt til Beirut og glemte å si fra til meg...
- Dårlig eksempel. - En ganske annen barndom.
- Hva skjer, kamerat? Går det bra? - Ja.
Gamet du i går kveld etter at lyset var slått av?
Nei.
- Ja vel, da. Unnskyld. - Ikke vær lettskremt. Jeg trodde deg.
Ikke la deg skremme så lett. Det må du jobbe med.
- Hva er du sint for? - Ikke få ham til å lyve.
- Hvorfor ikke? Dere lyver hele tiden. - Hva sa du?
Forleden hørte jeg deg prate russisk med reparatøren.
- Hva var det? - Bobby Brown-greier. Et privat anliggende.
- Kan du russisk? - Bitte litt.
Do svidanija. Sputnik. Gorbatsjov.
Du pratet om klimaanlegget.
Vi lærte litt russisk da vi var der med Fredskorpset.
Var ikke dere i Colombia? Og møttes der?
- Jo, vi møttes der. - I Colombia.
- Vi dro fra Colombia til Russland. - Colombia til Belize.
- Belize er rett ved Colombia. - Ja, nettopp.
Colombia, Belize, Russland. Vi var både her og der.
- Fred skjer ikke av seg selv. - Ikke bare det. Kusjaj zavtrak.
- Hva betyr det? - "Spis frokost."
Jeg har et par avtaler i dag. Kan du hente klær på renseriet?
Vi må dra og handle på Costco. Vi er tom for mye.
Ok.
- Du burde ikke drikke Cola så tidlig. - Cola motvirker kreft.
- Hvor har du det fra? - Få den. Du får ikke sånt nå.
Tar du dem av?
- Hva? - Ikke så lurt.
- Hva hører du på? - Du kjenner dem ikke.
Sikkert ikke.
Jeg lurte på om du har planer etter kampen?
Hvordan det?
Jeg tenkte du kunne invitere noen venner, så kunne vi lage mocktails
og utveksle sladder.
Jeg skal lese lekser hos Annalise.
- Bom igjen. - Så klart. Du elsker jo å lese lekser.
Jeg har helt fri på mandag og tenkte vi kunne ha filmkveld.
- Ellers takk. - Er du sikker?
Ok.
- Vi kan ha filmkveld. - Vil du det?
- Tilmed Creed III? - Jeg kan ha på babyolje, som Michael B.
Da var vi framme.
Ha en fin dag på skolen.
Mer glad i deg!
Leo, ikke glem at vi henter deg sent i dag.
- Hvorfor har du den på deg? - Den er kul.
Den måler søvn, oksygenopptak òg blodtrykk.
- Du er tolv, du har ikke blodtrykk. - Den er litt stor.
Ikke på tommelen.
Skal vi gå ut i morgen og kaste football?
- Man får hjerneskade. - Vi kaster ball!
- Jeg pleide å spille football. - Du burde ta en legesjekk.
Den svei!
Jeg skal vise ham hjerneskade.
- Se der. - Hva?
Hun og gutten.
- Hvor er den fra? - Amazon.
- La henne være. - De er sammen igjen. De holder hender.
- De kysset! - Kyssing!
- Hvilken 14-åring har bart? - Han heter James og er 16.
- Ikke faen! - Aldri sett dem kysse før.
- Og hvor er den fra? - Amazon, jo.
- Du ble sur da jeg kjøpte ny løvblåser! - Utrolig. Hva gjør vi?
- Det er henne. Hun så oss. - Ikke svar, da.
- Legg den bort. - Fanken. Du må svare.
Hei! Glemte du noe?
Hva driver dere med? Så ekkelt. Er det en kikkert?
- Moren din gjorde det først. - Dere må få dere et liv.
Jeg kommer hjem når vi er ferdig å lese lekser. Ha det.
Jeg sa vi burde ta mobilen hennes.
Vær diskré.
"Få meg et liv"? Dette er livet mitt.
Hva betyr det? Det vet iallfall ikke hun.
Jeg legger til rette for deg. Hva hadde du gjort uten meg?
"Hvor er du, mor? Jeg må hit og dit."
"Ikke se på meg. Ikke gå på rommet mitt. Gi meg mat."
Og plutselig er de tenåringer.
De sier at de bryter deg ned, men ikke meg, nei.
Jeg forstår ikke. Kan du gjenta?
- Så ekkelt, Alexa. Pass dine egne saker! - Jeg anbefaler en meditasjonsapp.
JAMES: VISST FAEN!!!! KOMMER STRAKS
ANNALISE: VI ER OPPE HAR KJØPT DRIKKE
Ok.
Siste gang.
Samme det.
- Hva gjør du? - Herregud.
- Ingenting. - Jaha?
Alice lyver for oss. Hun leser ikke lekser hos Annalise.
Derfor burde vi alltid holde øye med ungene våre, som andre foreldre gjør.
Vi er ikke som andre foreldre. Dette har vi jo diskutert.
Vi er bokstavelig talt spioner. Det er yrket vårt.
Var.
Vi spionerte på terrorister, ikke på barna våre.
- Denne falt... - Ikke vis meg.
Den åpnet seg. Hva er det?
"Mom sux."
Feilskrevet. Der får du. "Mom sux." Jeg vil ikke se det.
Må prøve.
- Det er frekt å snoke. - Det får bare være.
- Sett sånt. - Til pass for deg.
Det er sånn hun er nå.
Hva er...? Se der.
KLAR FOR Å SLAYE KJEMISK APOKALYPSE
Hva er det?
- Kjemisk apokalypse? - Sa du "kjemisk apokalypse"?
Trodde ikke de gjorde sånt etter i fjor.
- Hva skjedde i fjor? - Vet ikke. Noe med ei som het Molly.
Tuller du? Se hvor hun er. I krysset av Adams og Piedmont.
Burde slått av posisjonen. Føles som juks.
Det er et utested!
- Vi er framme. Her er det full fest. - Vil du gjøre dette verre?
- Lenge siden vi var ute på byen. - Nå er datteren vår ute.
Kan vi ikke ha litt moro, da?
- Unnskyld meg. - Unnskyld.
Jøye meg.
En Harvey Wallbanger?
Skål!
Der oppe.
Alice Emelia Reynolds, nå skal vi dra.
- Men jeg var ikke... - Ikke ett ord.
Ikke du heller, bartus. Du og dunleppa.
- Nå drar vi. - Foreldrene deres bryr seg ikke.
De er vel ikke glad i dem, da. Kom igjen nå.
Ikke dra. Festen er så vidt begynt.
Hent sakene dine, så drar vi.
Kom.
Virker ikke TV-en? Derfor dere boomere er ute så sent?
Si hei, boomere!
- Boomere? - Ja, Karen. Boomere.
"Karen"?
Hør her, dere. Gi oss litt plass, så vi kan dra herfra.
Hva har du tenkt å gjøre?
Dere hørte visst ikke. Gi oss plass så vi kan ta med vår mindreårige datter.
- Far! - Hun ser gammel nok ut.
- Ta det rolig nå. Nå drar vi. - Det er over.
Hold an.
Får ikke puste!
Det gikk så fort. Ikke så ille, vel?
Vi er ikke boomere, vi er generasjon X.
Vi faller mellom to stoler. Kom, så går vi.
- Hvordan slapp du inn? Falsk leg? - Nei.
Slipper utestedet inn 14-åringer?
Jeg har falsk leg for å kunne gå ut og danse.
- Hvem fikk deg til det? Dunbarten? - Han heter James.
- Du liker han ikke fordi han er hvit. - Hva? Moren din er hvit!
Dette handler ikke om James, men om deg.
Du er sur fordi jeg lever mitt liv, ikke ditt.
- Hva? - Hvordan fant dere meg?
Hallo?
"Mom sux" er ikke et vanskelig passord.
Brøt du deg inn på PC-en og leste mine meldinger?
Det er våre meldinger, og det er vår telefon.
Når vi kommer hjem, får du husarrest i huset vårt!
- Derfor skal jeg ta opptaksprøve. - Hva?
- Så jeg kan dra bort og studere. - Synd for deg, for det betaler ikke vi.
Skal vi ikke snakke om at dere banket dritten ut av de folkene?
Han ene var søt.
- Pass språket ditt! - Vil dere prate om det?
- Hvor har dere lært sånt? - Vi gikk på kurs i taekwondo.
"Kurs i taekwondo"?
- Med Fredskorpset i Japan? - Vi sa aldri Japan.
Taekwondo er en koreansk kampsport.
Man lærer faktisk mye på et par kurs.
Tror dere jeg går fem på? Dere er bare så falske.
- Falske?! - Sier du som har falsk leg!
- Jeg tåler ikke trynet på dere nå. - Jaså?
Du har husarrest, så slå deg til tåls med det!
Det ga ingen mening, men vil du kødde med henne etter det hun gjorde mot dem?
Dere er utålelige!
- Det var sprøtt. - Helt vilt.
Helt vilt og uansvarlig?
Eller det villeste og beste vi har gjort på lenge?
- Det var ille. - Ja, jeg måtte bare sjekke.
Hva tenker du?
- Du vet at jeg elsker livet vårt. - Men?
Men i kveld var det noe som falt på plass.
- Det er lenge siden noen har trengt meg. - Du trengs på andre måter, bare.
Sladret du om hvor jeg var?
- Jeg blåser i livet ditt. - Jeg har et liv.
Ikke nå mer. Du har husarrest til jeg er ferdig på high school.
Drømmer du aldri om å stikke til Sør-Amerika
og stoppe et kupp eller starte et kupp? Uansett, bare et godt, gammeldags kupp?
Jeg vil ikke kuppe noe som helst. Det var en grunn til at vi ga oss.
- For å beskytte barna. - Du har rett.
Passordene dine sto på PC-en.
- De var gjemt. - Ikke godt nok.
De spionerer på deg også, da.
Lykke til. Jeg bruker tofaktorautentisering.
- Du er en nerd. - Som ikke lar foreldrene spionere på seg.
Jeg er nødt til å føle meg levende igjen.
Føle at jeg fylles med adrenalin og blir et skikkelig rivjern igjen.
Kjære vene.
Jeg vet råd.
- Må du avreagere? - Ja.
Jeg vet hva vi begge trenger.
De er utålelige.
Kvalmt.
Kjør på!
Kom igjen. En til.
- Bedre? - Ja.
Litt.
Nå trenger jeg en dusj.
- Kommer du? - Jeg er skitten.
- Fikk du barna til skolen? - Ja.
- Venter du besøk? - Nei.
Chuck!
- Et blaff fra fortiden! - Hvordan har du hatt det?
Bare bra. Hvordan fant du oss?
"Boomere herper dansefest."
- Vi er ikke boomere. - Chuck?
- Ja! - Hei, Em.
Du ser flott ut. Begge to.
Stig på.
- Vi har ikke tid. - Hva?
- Når jeg fant dere, kan fiender også det. - Det er jo 15 år siden.
Vi har ingen fiender. Jeg selger puslespill på nettet.
- Vi spiller Wordle. - Hva vil de oss?
ICS-nøkkelen.
Den forsvant i flyulykken.
Vi fant den aldri.
Vi fant kofferten og døde terrorister, men ingen harddisk.
- Sprøtt. - Husker du Baron Andrews fra MI6?
- Ja. - Han bleke og utrente.
Og så?
Han skaffet flyet og solgte dere nok til belaruserne.
- Det rimer. - Baron?
Jeg har fått info om at han samarbeider med Gor, og de vil ha tak i nøkkelen.
- Vi har ikke nøkkelen. - Nei.
Når CIA finner ut at dere lever, arresterer de dere.
Vi må få dere vekk. Dere og...
Chuck!
- Kom igjen! - Gå, gå!
Pokker! De fant oss kjapt. Du vet hva det betyr?
- Ungene. - Ja.
- Nå! - Gå!
Hopp inn!
- Rykk inn! - Garasjen!
Nå!
Kjør!
For et mareritt! Vi må bevise at vi ikke har nøkkelen!
- Jeg må si deg noe, men ikke bli sint. - Jeg lover ingenting.
Jeg tok nøkkelen.
Så den ikke havnet på feil hender.
Til venstre!
Ja.
- Må du kjøre i alt av hagemøbler? - Jeg er ute av trening.
Plager det deg at eksen din vil drepe oss?
Vi hadde én date. Han pratet bare om Manchester United.
Dere datet altså! Ta til venstre!
Hva tenkte du på?
Vi måtte ha en forsikring i fall vi ble oppdaget.
Det ble vi.
- Hvor er den? - I England. På Foxhound.
- Mors hus? - Det er beskyttet.
Fordi mange vil drepe henne.
- Vi kan ikke skjule oss med barn. - CIA vil beskytte oss.
Vi bytter nøkkelen mot immunitet.
- Så vil CIA beskytte oss. Ingen stor sak. - Ikke det?
Du stjal et cyberterrorvåpen, gjemte det hos mor
og løy om det i 15 år!
Nå høres det ille ut. Til høyre!
- Han lader. - Vent.
Det kilte seg.
- Hei, dere. - Smak.
Jeg tror ikke jeg kommer til å like den.
Tuller du?
- Kom. - Vi må dumpe bilen.
Jeg har bestilt Shane med en grå Prius. Han møter oss ved nordre utgang.
- Hei, unger. Tidlig henting i dag. - Hva skjer?
Du har jo ikke spist noe. Ta med et smørbrød.
- Hvorfor er dere så oppgira? - Du er det.
- Hva er skjedd med bilen? - Ikke spør.
- Hvor skal vi? - På tur.
Ikke spør, bare bli med.
- Til England. - Det stemmer.
Hva med skolen? Og fotballen? Vi er i sluttspillet.
Skolen og fotballen...
- Den er innstilt. - Hva?
Vi må bare akseptere at mirakelsesongen er over.
- Beklager, vennen. - Hvorfor drar vi til England?
Godt spørsmål.
Fordi vi skal besøke bestemoren deres.
- Har vi en bestemor? - Festlig overraskelse.
Jeg vet det er vanskelig å forstå, og det beklager jeg.
Jeg ville ikke at mor skulle være en del av livet deres.
- Hun var så vidt i mitt. - Du sa hun var død.
- Nei, det sa jeg ikke. - Jo da.
- "Død" kan bety så mangt. - Det føltes iblant sånn.
Hun var kald og fraværende.
- Hun sendte meg på kostskole. - Det høres jo fint ut.
Det var galt, og dere bør møte henne før det er for sent.
- Ja. - Dør hun?
Nei da. Før eller siden skal vi jo alle dø. Vi kan jo dø på flyturen.
Hva?
Dumt sagt, men hun dør ikke.
Er vi rare og stressa, skyldes det at hun har den virkningen på oss.
På meg. Gir det mening?
- Ja. - Fint.
- Gjør det? - Nei, åpenbart ikke.
Jeg løy om at jeg gikk ut og du om at moren din lever. Ingenting gir mening.
Ikke ta den tonen, unge dame.
Jeg skylder dere en forklaring, men vi kan ikke ta den her og nå.
- Mor, jeg føler meg ikke så bra. - Hva er det?
Jeg er flysyk.
Før flyet?
Vi går gjennom sikkerhetskontrollen først.
Kapteinen har tent lyset for "fest setebeltene"...
Hei.
Jeg har sjekket flyet. Ingen følger etter oss.
- Hva er det? - Er det nå vi skal si det?
Nå må vi ikke si noe.
Vi har holdt tett om det i 15 år. To dager til skader ikke.
Du har rett. Denne løgnen beskytter dem.
Flinke foreldre lyver hele tiden. "Flott framføring."
"Vi kan ikke dra til Disneyland, for det er stengt nå."
Den er fin. "Vi har ingen tatoveringer."
"Du får diaré av marihuana."
"Vi har bruk for algebra hver dag." "Pi er lik MC pisspreik."
Vi har gjort en god jobb. Sånn oppdrar man harmoniske barn.
- Ved å lyve dem huden full. - Takk for støtten.
Om få minutter kommer kabinpersonalet...
Morn, morn! Godt at dere fikk hvilt litt. Nakkeputer ser teite ut, men de funker.
- Passene, takk. - Her.
- Hei. - Hei.
Familien Baker.
- Takk, Mrs. Baker. - Takk.
Den veien. Til utgangen.
Gå.
Kom. Vi tar den bussen.
Neste stopp, langtidsparkering.
Det er visst her vi skal av.
Syns du ikke dette er rart?
Rart kan være bra, som at vi hører på Michael Jackson.
Kom igjen. Hold sammen.
- Gor her. - De er her. Heathrow. Område G.
Hold meg oppdatert.
Unnskyld.
Vi er framme.
Hva syns dere?
En parkeringsplass.
Ja.
- Hvor skal han? - Hente leiebilen.
- Er det leiebilen vår? - Ja. Hopp inn.
Ja, dem husker jeg. Fin familie. Faren var råkjekk.
Trenger ikke utbrodere. Takk.
- Ikke rart du lette etter henne i 15 år. - Jeg har lett etter nøkkelen.
Fokuser på jobben.
- De har ikke dukket opp uten grunn. - De kan det å skjule seg.
Ja. Ungene.
- Fokuser på ungene. - Jaha?
Sjekk alt av bilder, mobilsignaler og digitale avtrykk ved flyplassen.
De lager spor.
Æsj.
Så ekkelt.
Hva slags røyk er dette?
- En lighter? - Få den.
Vi er i Europa, som er annerledes.
Har bilen wifi?
Nei. Ikke noe internett på reisen.
Bare gi mobilene til moren deres.
Hva?
Så slipper jeg å måtte betale for roaming og sånn.
- Dere kan få lokale SIM-kort. - Seriøst?
- Dødsseriøs. - Jeg blir trett i hånden.
Kom igjen.
Takk.
Leo!
- Frakoblet. - Hva skal vi gjøre nå?
Du kan prate med søsteren din og bli bedre kjent.
"Hva skjer? Liker du deg i England?"
- Dere er på et annet kontinent. - Vi passerte Costco.
Ikke noe vondt om Costco. Det er god tidsbruk.
- Sett på litt... - Musikk.
- God musikk. - Nei.
Du tuller.
- Vi må fylle bensin. - Kan vi få noe å spise?
Ja, her.
Greit.
- Kan vi få penger? - Gi meg vesken.
- Nå, er du snill. - Ja visst.
Vi fyller bensin. Løp inn og kjøp snacks.
Ta med vekslepengene og M&M.
- Hva vil dere ha? - Frokost.
- Full engelsk frokost? - Ja visst.
Vær så god. Vel bekomme.
Har du noe som er bedre for kolesterolet mitt?
- Niks. Blodpudding. - Blod?
- Herregud. - Ja, ikke sant?
- Ikke det. Se her. - Hvorfor heter jeg Jeffrey Baker?
Og er fra Alabama?
De ble sure for at jeg har falsk leg, så har de selv falske navn, pass og alt.
Kort eller kontant?
Kontant.
Her.
Kan du surfe med den?
Ja, men mor og far sa vi ikke fikk lov.
Mener du Mr. og Mrs. Baker? Bare gjør det.
- Håper maten smaker. - Takk.
Tenk om mor og far er skurker, og vi rømte utenlands?
Hva? Aldri i verden. Forbrytere spiller ikke pickleball.
- Det har ingenting å si. - De ser på hage-TV.
- Leo. - De lager sin egen surdeig.
- Hvor lenge har vi? - Tre kvarter.
Før de tar oss med ansiktsgjenkjenning i passkontrollen.
Halvannen time når de skanner kameraene utenfor Heathrow.
Og sporer de bilen, blir det toppen 30 minutter til.
- Da har vi ikke tid til å hilse på mor. - God tid til å hilse på mor.
To minutter er nok til å gi dem varige men.
Kanskje har vi flere enn Baron etter oss.
Vi henter nøkkelen, gir den til CIA og får livet vårt tilbake.
- Såre enkelt. - Tenk hva de utsettes for.
- Jeg er en elendig mor. - Jeg er ingen mønsterfar akkurat.
- Du er en fantastisk mor. - Det føles ikke sånn.
Dette kommer de til å bruke mot oss.
Hva skjer?
- De har kjørt av veien. - Send posisjonen.
- Vi trenger forsterkninger. - Greit. Jeg gir beskjed.
- Hvordan vet du at de vil selge den? - Fordi jeg kjenner dem.
PRIVAT NUMMER
Flott. Takk.
Bensinstasjon. 5 km mot nord.
Hva fant du?
En Jeffrey R. Baker født i Huntsville, men som døde i 1952.
- Nemlig. - Det beviser ingenting.
Vi får bare håpe at de ikke legger merke til noe.
De hører aldri på noe av det jeg sier, så...
Hva i...
Å faen.
Jøye...
- Gjør vi noe? - Hva vil du gjøre?
Så negativ!
- Ring 911! - Det gjelder ikke her.
- Mor! - Det går bra med henne.
Ungene.
- Far. Hva skjedde? - Vi må dra.
- Vekslepenger? M&M? - Hvorfor slåss dere med dem?
Ikke tenk på det. Kom igjen, Alice. Skynd dere!
- Inn i bilen. - Nei. Så dere det?
Så du hva vi gjorde? Det er bra at du tviler på autoriteter.
- Men sett deg i bilen, for faen! - Og du banner?
På med setebeltet.
- Hvorfor kjørte du på ham? - Hvorfor skjøt han på oss?
- Slapp av. Alt ordner seg. - Er vi medskyldige?
Det er Baron.
- Det er dem. - Vi snur.
- Er det en pistol? - Hva gjør du, far?
- Feil fil, mor! - Jeg vet hvor jeg er.
Hva skjer? Hvorfor prøver dere å drepe dem?
- Vi prøvde ikke å drepe noen. - Da hadde de vært døde.
- Jepp. - Alt kommer til å ordne seg.
- Gjør det? - Ja.
Far skjøt på en trailer og mekket seg flammekaster, mens du drepte ungjenta.
Nei da, jeg slo henne bare i svime.
Ikke ungjente, men en kvinne mor nesten drepte, så kall henne det.
- Si hvem dere er. - Slapp av.
Hør her.
- Jeg og mor er... var QRN. - Hva for noe?
Uoffisielle hurtigreaksjonsoperatører for CIA.
- Vi var spioner? - Var dere spioner?
- Som Jason Bourne? - Ja, men vi husker bedre.
Jeg visste at dere løy, men anså ikke dere som kule nok til å være spioner.
- Det er ikke derfor vi er kule. - Nei.
- Banker du Connors far? - En veganer?
- Enn Sydneys far? - Har du sett ham?
- Kan du banke alle fedre på skolen? - Ja da, bare ikke samtidig.
- Vi slåss ikke mer. Vi er pensjonerte. - Så ikke sånn ut. Var de spioner?
- De var terrorister eller leiesoldater. - Er det ene bedre?
Terrorister er politisk motiverte, leiesoldater kriger mot betaling.
Jeg vet at dette virker skummelt, men å beskytte dere er yrket vårt.
- Det går jo dritbra! - Det hjalp ikke at noen oppga posisjonen.
Tåler dere ikke en time uten internett? Hva er så viktig?
- Vi ville finne ut hvem dere egentlig er. - Hva?
Vi er foreldrene deres. Det er det vi er.
- Kan du surfe på internett med den? - Ja.
Så smart. Få se på den.
Jøss!
Hva i...
- Videospill er for voldelige. - Og det sier du!
- Han er en glimrende skytter. - Han hadde bare flaks.
- Jeg visste han var god, men ikke så god. - Takk.
Tsjetsjensk fengselstatovering. Volka?
Hvordan visste du om bensinstasjonen før vi sporet ungenes dingser?
Jeg avlytter Volka.
De hadde nøkkelen for 15 år siden og kunne prøve på ny.
- Glimrende tenkt. - Takk.
Vi har sporet barna på nettet, og guttens spillkonsoll pinget.
Ungene, ja.
Spørs nå når de har sett oss. Følg Land Roveren med satellitt.
Hun må være nær.
De, sjef. De kan ikke være langt unna.
Ja.
De finner lastebilen, så det gir oss ikke så mye tid.
Kanskje jeg burde ta meg av pratingen, da.
- Så ikke dere begynner å krangle. - Ja, det er nok lurt.
Så kan du fortelle henne at det er drapsmenn på vei, og hvorfor.
- Nå må dere våkne. - Leo. Alice. Vi er framme.
Er det bestemor sitt hus?
Ja, her vokste jeg opp.
Og gledet meg fælt til å dra min vei.
- Er du kongelig, eller? Er vi det? - Nei.
Bestemor drev med flere snuskete ting på si på 1970-tallet.
Em.
- Hva? - Du må taste inn koden.
Til bestemor.
Bestemors hus er helt rått.
Hvorfor dro du?
Au da.
Derfor.
- Hei! - Å.
- Det er deg. - Hei, mor. Du dreper fremdeles.
Jeg er fremdeles en glimrende skytter.
Barnebarna dine. Ikke skyt dem.
- Mye større enn på bildene. - Bilder?
Matthew har sendt bilder.
Har han?
Hei.
Ja, jeg sendte bilder via flere land så de ikke kunne spores.
Så bestemor kunne se barnebarna vokse, for barn vokser på bilder.
Hun la dem ikke ut.
Skal vi klemme?
Nei. Jeg er britisk. Vi klemmer ikke.
- Men ta den døde fuglen. - Gjør det. Hun har gevær.
Jeg aner ikke hva denne gledelige visitten skyldes...
Men kom.
Det går bra.
Slipp den.
Husker du hjemmet ditt, Emily?
- Hvordan kunne jeg glemme det? - Så heftig.
Ikke gå inn.
- Ikke ta på noe. - Dette er jo rene festningen.
Pleier barna dine å snoke rundt?
- De er nysgjerrige. - Er de trøffelgriser?
Hva kan jeg by dere på?
Snilt av deg, men vi skal bare hente noe og dra videre.
- Vi kan jo avtale å treffes siden. - Tullprat. Nå er dere jo her.
Litt tidlig for alkohol.
Den fromme selvrettferdigheten. Hun måtte jo bli amerikaner.
- Prater ennå som om jeg ikke er her. - Unnskyld meg.
En vane jeg har siden du aldri er her.
Mescal med appelsinskall. Stemmer ikke det?
Tenk at hun visste det.
Enn du? Drikker du gin nå?
Hun tuller.
Svettemonsteret kommer. Ginny Pig, har du...
Har du sett energidrikken med granateple? Så tørst.
Fire nye personer. Hallo. Venn eller fiende?
Bare Nigel.
Hei på deg.
Jøss.
Huff, der så jeg tunge.
Jøss.
Beklager så mye. Jeg hadde ikke ventet å få besøk.
Mye var uventet.
- Jeg trente. - Til hva?
Til hun mener jeg er klar for MI6. Jeg er hennes lille prosjekt.
- Dette er datteren min. Emily. - Nei, det er ikke mulig.
- Em-zo. - Og mannen hennes.
- Den veldig kjekke Matthew. - Ja, det så jeg jo.
Barna deres, Alice og Leo.
- Jeg elsker barn. - Det gjør han.
Så uskyldsrene og undrende.
Jeg må si dette selv om det kommer litt plums på.
- Vil dere kalle meg bestefar? - Hva? Nei.
Ja vel. Det er litt komplisert.
- Dere må ikke anse meg som farsfigur... - Hæ?
For det jeg helst vil, Matty og Em-zo, er at dere ser på meg som en venn.
Neppe.
- Ja eller nei til gin? - Nei.
De er 14 og 12 år gamle. De drikker vann eller appelsinjus.
Vi går rett på sak. Vi har mye vi må ha gjort. Nigel?
- Kan du vise barna rundt? - Barnebarna?
Jeg kan hjelpe til. Bestefar må til pers, Ginny P.
Liker dere fantastiske ting?
- Vil dere se mitt kule kontor? - Ja.
Få den.
Vær så god.
"Det er ikke aksenten, men personligheten."
Så forutsigbar.
Hun må kjede vettet av seg. Takk.
- Hva? - Nøkkelen.
Flere kilder sier at den er i spill.
- Enn bilen? - Satellitten sporet Land Roveren hit.
Men vi mistet den for ti minutter siden.
De burde være i dette området. En gammel fabrikk, en hestefarm.
- En galoppbane. - Hva er det?
Vet ikke.
Det eies av et selskap som holder til på Isle of Man. Foxhunter Ltd.
Lyder kjent.
Ginny Curtis.
Hun var en legende i MI6.
Da Emily og jeg gikk under jorda, tok jeg med meg noe svært verdifullt.
Man må gardere seg. Skål.
- Jeg visste jeg likte ham. - Vent til du hører resten.
Her er det jo ingen kule ting.
- Er det kontoret ditt? Hva gjør du? - Hva gjør jeg ikke?
- Det burde du spørre om. - Hva arbeider du med?
Jobben din?
Her har jeg utstyret mitt.
Jeg mestrer det meste. Vi har sai og nunchako.
Og en batong! Korsryggen!
Med kastestjerne er jeg ganske god.
I veggen. Og jeg traff flere ting.
- Få prøve. - Forsiktig. Veldig skarp.
Bare ta i, du. Forsiktig med stjerna mi.
Suverent...
Det har jeg ennå ikke greid. Ikke verst.
- Vil du prøve? - Jeg må gå og finne toalettet.
Hva skal stjerna med ei stjerne? Du er jo ei stjerne.
Blacklight-sigarett, laserklokke og en paraply som er skuddsikker.
Skuddsikker?
Skal du være spion, må du være forberedt på alt.
- Er det derfor du har helsemåler? - Nei, den måler søvn.
Bestemor holder meg våken... fordi hun snorker.
Du har også en. Tvillinger!
Hør her.
Jeg... gjemte den her.
Og andre leter etter den.
- Ja. - Så.
Etter så lang tid drar du problemene dine hjem til meg.
- Alt handler ikke om deg. - Fordi det alltid handler om deg.
Jeg har hele mitt liv prøvd å være annerledes – den moren du aldri var.
Kjærlig, stabil, omsorgsfull.
- Overbærende. - Nei!
Til stede i mitt barns liv.
- Hvordan går det? - Det går kjempebra.
Bra vi fikk skværet opp i det.
Som jeg tenkte. Datteren din hater deg.
Du ofret alt for henne, men likevel hater hun deg.
Jeg kan fint leve med hvorfor Alice måtte hate meg.
Men takler du hvorfor jeg hater deg?
- Hat er et sterkt ord. Vi kan vel... - Samme det.
Jeg gjorde noe du aldri kunne.
- Jeg valgte familie før karriere. - Med samme resultat.
Samme hva slags mor du er, gjør tenåringsjenter opprør.
Jeg med min, du med meg og din med deg.
Du må bare håpe på at du oppdro dem så bra at de kan ta vare på seg selv,
og at de én dag kommer tilbake.
Hvorfor skulle jeg komme tilbake?
Du overbeviste deg selv om at jeg sendte deg
på kostskole i USA for å gjøre livet mitt enklere.
Du har helt glemt at du tryglet meg om å få dra.
Nå vil jeg gjerne tilbringe en stakket stund med barnebarna mine.
Jeg antar at jeg ikke vil få så mange muligheter.
Jeg skjønner ikke koblingen.
Vet ikke helt. Del inn i tre lag, og sjekk lokasjonene.
- Jeg besøker Curtis når SIS gir grønt lys. - Må vi vente på tillatelse?
Jeg stormer ikke huset hennes og setter karrieren på spill uten.
Jeg tror jeg har noe. Jeg sender det nå.
Tenk at hun klandrer meg for at jeg ville dra!
Hun er vrien og vrang, men likefullt moren din.
- Her? - Kom, da.
Vi tok det rett før hun dro på kostskole i USA.
Jeg elsker det smilet, men nå har jeg skjønt
at det var fordi hun var glad for å dra sin vei.
Som tenåring virket det aldri som om hun ville ta del i livet mitt.
Men jeg tok vel ikke del i hennes, så.
Jeg viet livet mitt til e-tjenesten, så da ble det lite tid til henne.
- Jeg hater ikke moren min. - Nei, jeg vet jo det.
- Jeg tror ikke hun hatet meg heller. - Hun sa du var død.
Jeg var på ingen måte perfekt.
- Vil du ha litt te? - Boblete?
- Hva? - Jeg drikker ikke te.
Drikker du ikke te? Eller gin?
Og Emily syns jeg er en dårlig mor!
Det må vi rette på.
Gå!
- Koder du? - Koder? Ja, jeg elsker alt sånt.
AR, VR, PR, QR-koder. Alle R-ene.
Man må være teknisk geni hvis man vil inn i MI6.
Man må være James Bond og Q i en og samme person.
Du hadde lett kommet inn. Du er selvskreven.
- Hva mener du? - Med slike foreldre har du det i blodet.
- Jeg er ikke som dem. - Vi prøver noe.
Jeg skal storme mot deg.
Gjør det første som slår deg. Jeg skal ikke skade deg.
Jeg gjør sånt hele tiden. Det er spiontrening.
Tre, to, en.
Nei!
Herregud. Jeg beklager.
Jeg visste ikke at jeg kunne det.
Du har små knyttnever. Jeg er vant til store.
- Den gikk mellom ribbeina. - Unnskyld.
Jeg er trent i å tåle slag.
Hvor mange armhevinger tar du?
Femten?
Først til fire!
Denne veien.
Kom.
Er den der?
- Hva er dette? - Den er til meg og det til deg.
"Kjære Emily. Leser du dette, betyr det at vi er i fare – sikkert min feil.
Beklager. Jeg ville bare sørge for at du
og engelen som vokser inni deg, var trygge.
Ikke gå fra meg, er du snill, for jeg er ubrukelig uten deg.
Veldig trist."
Du sier alltid det rette.
- Hvorfor gjemte du den her? - Vi var i fare, og du var gravid.
Trengte vi denne, ville vi trenge Ginny også.
Ja.
Kom.
Denne veien.
Kjøkkeninngangen.
Det går bra.
Vent. Kom.
- Opp med hendene! - Ikke rør dere!
- Hvor er barna våre? - Inn i stua.
- Unna. - Unna selv.
Går det bra?
Vi har det dere leter etter.
- Her er nøkkelen. - Slipp ungene, så finner vi ut av det.
Baron! Kom hit!
Folkens.
Chuck!
Beklager å skuffe dere, men jeg trodde jeg skolerte dere bedre.
Mistet mål og mæle?
- Emily. Matt. - Hva er dette?
- Godt å se dere! - Vi så jo at du ble skutt...
Jeg måtte motivere dere til å føre meg til den.
- Er du og Baron sammen om det? - Han er hederlig.
Vi måtte sverte ham litt så dere ikke skulle kontakte dem.
Baron har holdt Gor og Volka under oppsyn.
Og de som skjøt meg...
Si hei.
Man får mye til med squibs.
Chuck!
Forresten.
Få nøkkelen.
Takk.
Du kødder med barna våre.
Slipp den.
Klart.
- Hva har skjedd med deg? - Skjedd?
- Dere to skjedde. - Hva?
Vår skyld?
To av mine beste blir bortført under hentingen.
De antas å være døde, nøkkelen antas å være tapt.
CIA la skylden på meg. Før året var omme, hadde jeg mistet jobben.
Jeg mistet pensjonen, huset, ekteskapet og bikkja!
På grunn av dere.
Ville du ta hevn?
Nei, jeg vil ha penger. Hevnen er ren bonus.
- Få barna våre! - Hør her.
- Vi rygger ut. - Du slipper ikke unna.
- Burde du avbryte meg? - Slipp dem!
Hvis dere ikke blander dere, får dere dem i morgen.
Det går bra.
Ikke ring politiet. Gisseltaking ender sjelden godt.
Chuck!
Pent og rolig.
Der.
Alice, Leo! Vi må spore helikopteret.
- Fikk vi nummeret? - For langt unna.
- Overvåkningskameraene. - Glimrende. Her.
Gå til helikopterets landing. Se hva vi ser der.
- Går det bra med ham? - Ja visst.
- Tilbake til barna. - Ok.
Stopp der. Zoom inn. Ser du?
Han viser oss noe. Han har på seg tommelringen.
- Jepp. - Hva?
- En aktivitetsmåler på tommelen. - Med GPS.
Har du PC?
Jeg er inne på kontoen hans. Tofaktorautentisering? Lett!
- Lengde- og breddegrad? - 51,5076 nord, 0,0994 vest.
Tate Modern.
Stengt grunnet privat selskap.
- Nigel. Har du smoking? - Så klart. Alle agenter har det.
- Dere står ikke oppført på listen. - Jo da, det gjør vi.
Den tar jeg.
- Chuck er smart. Mye sikkerhet. - Metalldetektor.
- Høy profil. - Ingen sprell.
Vi finner dem.
- Vi henter dem. - Kom.
Jeg venter ikke, Gor. Jeg sa det ville skje i London i kveld.
Fire av dine konkurrenter er her, så da ville du bare ikke nok.
Jævla kødd.
Han prøver å selge den i kveld.
Dra dit.
Takk for at dere kom så kjapt, men jeg kan love
at det vil dere bli glad for. Kom.
- Hva viser den? - De skal være her.
TRAFOSTASJONER
- Hvordan ser det ut, Daphne? - Alt klart.
Jeg har lovet dere et show og vil vise dere det best mulig.
Se ut over byen, så får dere se hva man kan få til. Nå, Daphne.
Mottatt.
Trinn to.
Og vår.
- Han demonstrerer nøkkelen. - Med best mulig utsikt.
Slå alle på.
- De burde være her. - Hvis ikke er de under eller over oss.
Vent litt. Det er Chuck sine folk. Kom.
Dørene lukkes.
Vi styrer ikke bare lyset.
Flombarrieren i Themsen. Ta den.
TILGANG GITT
Den hindrer Atlanterhavet i å flomme inn i byen.
Vi har nå kapasiteten til å slå den av eller på.
Når vi vil.
Åpne slusene.
Kom og se.
Dørene åpnes.
- Dere bør slippe oss forbi. - Og hvis ikke?
Jeg tilbyr dere ikke bare en harddisk med nuller og ettall.
Jeg selger makt.
Hvis dere er interessert i sånt, kan nøkkelen gi dere alt.
Em!
Jeg starter budgivningen med det jeg anser som et rimelig beløp.
150 millioner.
Hører jeg $ 200 millioner?
To hundre og femti.
- 250 millioner? - Ja.
Da har vi en vinner. For 250 millioner til Mr. Ivanov.
Slik jeg kjenner ham, hadde jeg bedt eventuell slekt i Paris om å pakke.
Hvor skal dere?
Baron.
- Hvordan fant dere oss? - Vi er MI6. Dere er rømlinger.
- Det er jobben min. - De har barna.
Du trodde jeg var dobbeltagent.
Du kan arrestere oss siden. La oss finne familien.
Jeg skal ikke arrestere dere siden dere ikke ville selge nøkkelen.
- Kom da. - Sett i marsj.
- Opp med hendene! - Stå i ro!
- Chuck! - Slipp barna mine fri!
- Bra gjort. - Takk.
Ikke bli kry. Finn nøkkelen.
Chuck!
Lag 2, ta barna til båten.
Kom.
Slipp meg!
Hvor skal vi?
Kom igjen. Heng i.
Sitt ned!
- Gor vil ha nøkkelen. - Vi har den ikke.
Stå i ro. Hun skyter fremdeles godt.
Et bakhold. De tok syklene våre og dro østover.
Ta dem!
- De drar mot nordbredden. - Jeg drar dit.
Unna vei!
Gi deg!
Daphne, kom til samlingspunktet med nøkkelen.
Skal bli.
Unna!
Chuck åpnet barrieren. Når han åpent vann, trenger han ikke ungene mer!
Til båten!
Rommet er tomt. Ingen nøkkel å se. Chuck drar østover på Themsen.
- Å nei. - Hva?
Barrieren er åpen.
Jeg ber elvepolitiet rykke ut. Du må få stengt barrieren.
Hold denne.
Vent!
- Jeg har en båt. Hvor er du? - Klokka elleve. Sørsiden.
Kom ned.
Barrieren kan ikke lukkes. Den overstyres.
Hvor i helvete er nøkkelen?
- Hei, Ginny. - Hei.
Jeg ville høre hvor du trenger meg, for jeg er klar for alt.
- Bli der du er så lenge. - Nei, men...
Oi.
Tenk at det skjedde!
Kjempenifst!
Og kult.
Det var jo ganske kult.
Unnskyld.
Gikk det bra? Filmet du det? Nei, så klart ikke.
Hun svimte av.
Å ja!
Greit.
- Ginny, jeg har nøkkelen. - Nige, du er helt suveren.
Nigel har nøkkelen.
Be ham stenge barrieren!
- Nige, steng barrieren. - Ja, det kan jeg få til.
Flott! Det har du jo studert.
Jeg kom aldri til det kapittelet. Unnskyld, jeg skallet til deg.
Altså...
- Vær en flink agent nå. - Ja. Delete.
Det fungerte slettes ikke. Control. Control Z.
Ingenting.
Kunne du våkne litt og hjelpe meg med dette?
Det kan du jo ikke.
Mor!
Ikke stå der!
Herregud.
Kan dere hjelpe hverandre?
Du!
Kom her!
Slipp meg!
Flytevester!
Be Nigel stenge barrieren!
Steng barrieren.
Hei, Siri, kan du si meg...
Gjør det nå!
Ja, Ginny Pig. Jeg beklager virkelig. En ting av gangen. Jeg prøver jo!
Vær så snill!
Hva?
Det var jo helt supert.
Nå skjer det!
Ok.
Håper ikke London oversvømmes.
STENGES
Gikk det?
Kom an!
Fort!
- Stoler du på meg? - Ja.
Jeg klarer det.
- Leo! - Ja.
- Går det bra? - Jeg skulle jo redde deg.
Matt!
Ta jævelen! Du har rett, gisseltaking går sjelden bra.
STENGT
Klarte det.
Jeg klarte det! Jeg klarte det!
Så du meg? Ingen her til å feire, men det er ikke nøye.
Sånn ordner vi opp i MI6... sitt opplæringsprogram.
- Det du gjorde i dag, var helt utrolig. - Er det sant?
Brannslukningsapparatet, tommelringen. Kjempesmart.
Og jeg trodde du ville bli skremt.
Trodde du jeg ville bli skremt?
Nei, på ingen måte. Når vi kommer hjem,
skal vi game dagen lang.
- Du slipper ikke ut. - Kan jeg si dette til Connor?
Du kan ikke si en dritt. Vi skal si at dere hadde kyssesyke.
Beklager at jeg klemmer så hardt.
- Jeg er bare så glad for at du er trygg. - Det går bra. Jeg liker det.
Bra det ordnet seg.
Herre min, det var mye klemming.
Du har vært i USA altfor lenge.
Kom.
- Det var jeg som stengte barrieren. - Bra gjort.
Lov meg at vi aldri gjør sånt mer.
- Jeg lover at vi aldri gjør sånt mer. - Vi skal aldri gjøre sånt mer.
Jeg tror vi rekker tilbake til kampen.
- Fikser hun dette, vinner vi. - Kutt ut. Du gjør det bare verre.
Beklager. Jeg klarer ikke å se på.
- Trekk pusten dypt. - Et skikkelig dragedrag!
Slapp av.
Kvinner i vår familie bommer ikke.
Hun er fryktløs, akkurat som bestemoren.
Ja!
- Nei, fremdeles britisk! - Det var jenta si!
Ja!
Vi klarte det!
Hold deg unna, bartefjes.
Bra!
- Flott å ha dere her, men når reiser dere? - Hvem har sagt at vi skal reise?
- Mor? - Ja?
Kan jeg lese lekser hos Annalise?
Du trenger ikke lyve. Vil du feire med venner, så gjør du bare det.
Jeg må faktisk gjøre skolearbeid. Vi har misset mye.
Så klart.
Hvis du er ledig på mandag, kan vi kanskje se på film?
Ja visst. Hvis du vil det, så. Jeg er ledig.
Ok, kult.
- Klare? - Ja.
- Ha det, da. - Ha det.
- Du kan gråte nå. - Jeg gråter ikke.
- Jo, det gjør du. - Så vakkert.
- Jeg har lagd ei mappe på Annalise. - Bra.
- Hvis det er det hun heter. - Nei, vi gjør ikke sånn her.
Hvis dere vil holde øye med henne og han med barten i det skjulte...
- Jeg må beskytte barnebarnet mitt. - Hun er ikke det.
Vi stoler på henne, så det trengs ikke.
- Vil ikke dere ha litt tid for dere selv? - Seriøst?
Jeg kan ta meg av Leo. Lære ham opp til e-tjenesten.
- IT-avdelingen. - Ta kvelden.
Takk. Første kveld uten unger på lenge.
- Du vet hva det betyr. - Søvn.
- Gleder meg! - Datteren vår storspilte!
Det var en viktig seier.
Stolt av deg.
Helst ikke.
- Baron? Hva faen! - Kan jeg ikke hilse på en gammel venn?
Nei!
- Tar du godt vare på henne? - Definitivt. Gift i 15 år.
- Det var ikke spørsmålet. - To unger!
- To unger. - Er du lykkelig?
- Ja, det går fint. - Kom an.
Jeg tullet jo bare.
- Ok. - Dette er jobb.
Vi skal ikke jobbe mer. Det var en engangsgreie.
- Jeg kom fordi dette er alvorlig. - Kunne du ikke sendt e-post?
Vi fant ikke Chucks lik.
Jeg har bruk for dere to. Ikke Matt noe særlig, men Emily.
Du må rekruttere et familiemedlem.
- Mor blir gjerne med, så bare spør... - Det er ikke moren din.
- Det er faren din. - Faren din?
Fortalte jeg ikke om ham?
Tekst: Håkon J. Wikeland