Sjørøverfestivalen åpner om ti minutter.
Vennligst gå ned til stranden.
Gordon Bennett. Det er et blodbad!
-Jeg sa jeg skulle lage smoothies. -Ja. Ja, Martha,
men dette er min siste dag på stasjonen,
og jeg må lære før jeg blir din nyeste ansatt.
Ja, men vi ble enige om at det var midlertidig, ikke sant?
Ja. Ja, selvfølgelig. Med mindre jeg er et naturtalent.
Jeg trenger litt mer trening før jeg er klar til å sette meg i dine sko.
Du bør skynde deg. Det er mitt siste skift.
Ja. Hvordan føler du deg?
-Er du spent? -Ja, jeg er vel det.
Å, det var lite imponerende for noen som skal på sitt livs reise.
Mamma oppfører seg litt rart. Hun snakker ikke til meg,
later som om det ikke skjer.
God morgen. Alle sammen, dette er Agnieszka. Kjæresten min.
-Bardzo mi Milo cie poznac. -Hyggelig å møte deg også.
Jeg fortalte deg om inspektøren, sjefen min. Vel, til i morgen.
Han sa opp sin egen jobb for å redde oss andre.
Tullprat, Kelby. Nei, jeg ser det mer som en mulighet.
-For en ny start. -Jeg er enig. Forandring er bra.
Som deg og meg.
Vi tok begge sjansen, og her er vi.
Jeg må gå. Geraldine fikk meg til å styre utstillingen igjen.
-Hyggelig å møte deg. -Deg også.
-Jeg skal utforske. -Ok. Ses senere, søtnos.
Ha det, bamsefar.
-God morgen, Margo. -Kan ikke prate.
-Jeg flyr gjennom astralplanet. -Ok.
Ohoi, venner! Røde Gerri er navnet.
I dag feirer vi Shipton Abbotts mest berømte sønn,
Elias Cutler, med kallenavnet Skyggen.
På denne dagen i 1722,
seilte Elias fra disse kystene for å plyndre Den nye verden,
men han kom hjem blakk.
Den eneste ledetråden til hvor hans tapte rikdommer er,
er kartet på innsiden.
Men det sies at spøkelset hans hjemsøker hulen,
så pass på.
-Inn med deg. -På rekke, folkens.
Kom igjen, ta noen hatter.
-Pass hodene. -Hvem trenger en hatt?
-Ja, det er det! -Ok, alle sammen,
still dere i kø der nede. Takk.
Herregud. Flott, takk. Takk, alle sammen.
Dere får prøve å se Elias' kart.
Ja, klart.
Brann! Brann! Det brenner!
Ok, alle sammen, vær rolige. Følg de grønne utgangene.
Gå, ikke løp. Ikke løp. Bare vær rolige.
Løp til høyre. Pass på hvor du går.
Vær forsiktig nå.
Ses snart.
Greit, bare ta den tiden du trenger.
Ikke tråkk på hverandre. Ok.
-Hvor er Kelby? -Fortsatt inne.
Gå til høyre. Gå til høyre.
Kelby. Kelby. Kelby.
-Kelby, går det bra? -Jeg har ryddet innsiden.
Brannvesenet og kystvakten er nok på vei.
Men jeg kan ikke lukte at det brenner.
Sir, ikke gå inn der! Det er ingen røyk uten ild!
-Førstebetjent? -Noen ganger er det visst det.
Sir, Elias' kart er borte!
"Quid non mortalia pectorica coges, auri sacra fames", signert Cutler.
Det som ikke er dødelig, noe gull.
"Hva tvinger du ikke dødelige hjerter til å gjøre,
forbannet sult etter gull?"
Jakten på rikdom får folk til å gjøre forferdelige ting.
Elias skrev det på kartet, om mannskapet sitt, tror jeg.
Å, ja, jeg husker dette. Elias tok en gallion med gullmynter,
men mennene vendte seg mot hverandre og alle unntatt Elias endte opp døde.
Så han kvittet seg med gullet og dro hjem til Shipton Abbott.
-Du har fulgt med. -Ja.
Beklager at det tok tid å komme hit. Jeg var utenbys.
-Gikk glipp av festivalen? -Det er mer for barna, ikke sant?
Og Zoe er ikke et barn lenger.
-Hva har vi? -Vår siste sak sammen.
Ikke utfordre skjebnen. Det kan være starten på en forbryterbølge.
-Jeg håper ikke det. -Ja. Jeg også.
Så tyven brukte en røykbombe som en distraksjon,
og i panikken som fulgte, stjal han kartet til Elias.
Spørsmålet er:
hvordan fjernet de kartet fra et låst skap
og la igjen lappen på sekunder?
Kanskje det var Elias' spøkelse. Kallenavnet hans var Skyggen.
Bare tuller, Kelby.
Det er bare en historie for å underholde turistene.
Ja, vel, du skjønner, disse hjulmerkene tyder på
at tyven brukte vogn eller vogn,
og pekte på et menneske i stedet for et spøkelsesbyrå.
Jeg trodde skapet ville ha rikelig med sikkerhet.
Hvem vil stjele fra festivalen?
-Det gir hele byen et løft. -Send lappen til kriminalteknikerne.
-Har du nøkkelen? -Den er hjemme. Så vidt jeg vet.
Her er det. Kom inn.
Jeg sjekker kameraene. De dekker foran og bak.
-Å, beklager. -Den overlevde slaget ved Nassau.
-Den overlever nok deg. -Ja.
Det er en imponerende samling.
Vårt livsverk, Dev og jeg. Noe av det er ganske verdifullt.
-Kameraene fanget ikke opp noe. -Er kartet verdt mye?
Jeg fikk det taksert av Brigdens, en antikvitetsbutikk i byen.
Han har vært her et par ganger, taksert det meste av samlingen,
men sa at kartet bare var verdt rundt hundre.
-Ble du skuffet? -Litt.
Tok det med for å få en ny vurdering fra en spesialistforhandler i London.
-De sa det samme. -Skulle du selge den?
Bare oppdaterer forsikringen. Kartet betyr mye for meg.
Det var slik Dev, mannen min og jeg møttes.
-Trinidad, for ti år siden. -Rart sted å finne det.
Elias seilte derfra da han kom hjem til Shipton Abbott.
Så jeg tok en tur dit da jeg undersøkte historien vår,
og fant kartet i en bruktbutikk.
-Som å møte et spøkelse. -Det føltes litt sånn, ja.
Skittent og værbitt.
Men eieren sa at noen allerede hadde betalt depositum,
så jeg dro for å forhandle med ham, og resten er historie.
-Så det må være Dev. -Ja.
Og her er vi.
Eller vi var. Vi blir det igjen.
Dev er på pleiehjem nå. Slag.
-Det var leit å høre. -Ja.
Det var et sjokk.
Han kjemper imot, men det tar lenger tid enn vi håpet.
Sjørøverfestivalen var hans idé.
Det er ikke det samme uten ham.
Dette er min Dev og tvillingbroren hans, Sanjeev.
Det var han som ga oss utstillingsskapet
for et par år siden. Bryllupsdagsgave.
Lånte du andre gjenstander til festivalen?
Noen få, ja. Solgte også noen til Brigden.
Litt rydding. En ny start, til når Dev kommer hjem.
Kameraene er vel grunnen til at de stjal det fra festivalen, ikke her.
Ja. Men hvorfor stjele et kart som ikke er verdifullt?
Og legge igjen en lapp om... Damer.
Og legge igjen en lapp om farene ved rikdom?
-Noen som bærer nag? -Jeg ser ikke hvem.
Geraldine og Dev er ganske populære.
Piratfestivalen gir byen mye penger.
Vi burde snakke med antikvitetshandleren som takserte.
-Brigdens er på vei. Vi kan dra. -Ja.
Unnskyld meg. Er sent ute. Takk. Ja.
Ohoi der, kaptein Barnacles.
Jeg... Vi ses der nede.
-Archie. -Humphrey.
De trengte noen til å spille sjøuhyret på festivalen.
-Kler deg. -Men jeg er veldig glad
-for å gi deg noe å le av. -Nei, det gjør det virkelig.
-Det er fint at du involverer deg. -Jeg prøver å være mer involvert.
-Hva betyr det? -Ikke helt sikker.
Amelias idé?
Nei, faktisk ikke.
Jeg er sent ute til ettermiddagsforestillingen.
-Ja, klart. Jeg jobber, så... -Greit.
Håper det går bra. Brekk en tentakel.
Ja, takk. Veldig morsomt.
Esther, jeg kjenner det ankeret.
Formen det etterlot på veggen til Geraldine.
-Hei. -God ettermiddag.
Førstebetjent Humphrey Goodman, betjent Esther Williams.
Hallo. Kan jeg spørre, det antikke ankeret der nede,
du fikk det fra Geraldine Desai, ikke sant?
Ja. Jeg megler salget av noen av tingene hennes.
-Og du verdsatte kartet hennes? -Det som ble stjålet?
Hørte alt om det. Noen har det gøy der, ikke sant?
-Litt av en spøkefugl. -Hvorfor sier du det?
Jeg vet ikke hvorfor du ellers skulle stjele det søppelet.
Ja, hun sa du verdsatte det veldig lite.
-Vi kaller dem veggfyllere. -Ingen historisk betydning?
Mrs. Desai tror det, men det er ingen herkomst.
Amatører har ikke kvalifikasjonene
til å skille klinten fra hveten.
Hva er kvalifikasjonene dine?
Mastergrad i kunst, BADA, NAVA, Christie's.
Hun virket skuffet da jeg sa det.
Jeg fikk følelsen av at hun har litt lite å gjøre klart.
-Ingen berøring! -Kom igjen.
Hold de små parasittene i sjakk, ok?
-Har du barn? -Herregud, nei.
Nei, denne tilhører assistenten min, stakkars fyr.
Falt rett i babyfellen. Du vet hva jeg mener, ikke sant?
-Nei. Har du noe imot at jeg... -Greit.
"Ei en bit av Elias Cutlers tapte gull."
De er til turistene.
Så du gjør det ganske bra etter sjørøverfestivalen?
Man må variere inntektene nå til dags.
Er dette messing?
Jeg ville ikke solgt en i gull for en femmer.
-Nei. Jeg tar den. -Takk.
Jeg hadde litt av en myntsamling. Det var min stolthet og glede.
Beklager.
ØDELEGGER DU DET, KJØPER DU DET
-For et ... -Stort anker?
-Hvordan går det? -Fantastisk.
Vi er en velsmurt forbryterbekjempelsesmaskin.
Si til Mr. Smith at jeg gir alt til siste teppe.
-Ikke vær dum, jeg er ikke spion. -Er ikke du?
Du trenger min hjelp. Jeg merket det i eteren.
-Utrolig. -Ja, Margo.
Ja, det gjør jeg. Kan du dra til stasjonen og grave litt
i Geraldine Desais økonomi?
Vi fikk et tips om at hun kan ha økonomiske problemer.
Selvsagt. Noe som hjelper med din forrige sak,
etter at du falt på sverdet for å redde oss fra smålige byråkrater.
Ses senere.
Han virker munter, omstendighetene tatt i betraktning.
Det er fordi han har en sak å jobbe med.
Men hva med når det er over? Han elsker den jobben.
Uten er jeg redd han ikke vil... være ham.
Kelby.
-Hva ser vi etter? -En falsk bunn,
om det var sånn tyven kom inn.
-Fant du en? -Ikke ennå.
Vent. Det er et fabrikkstempel her borte.
-Wellbridge and Sons. -Ja, og et nummer. 197B.
Én, ni, syv...
Jeg sender det til laben for analyse.
Tyven må ha visst at de bare hadde noen få sekunder
da røykbomben gikk av,
så de var sikre på at de kunne komme inn i skapet fort.
Men hvorfor ta en sånn sjanse når kartet ikke er verdifullt?
Og hvorfor ta seg bryet med å legge igjen en lapp?
Kanskje det var en advarsel fra tyven om å ikke komme etter dem.
Vel, det kommer ikke til å funke.
Vi må finne ut hvordan de fikk tilgang til skapet.
Vi burde snakke med svigerbroren, Sanjeev.
Han ga dem skapet til å begynne med.
Kanskje han har en ekstranøkkel.
De avslutter alltid festivalen med en 21-skudds salutt.
-Unnskyld? -Telte 20. Det bør bare være én til.
Å, glem det.
Hei der. Førstebetjent Humphrey Goodman.
Dette er betjent Esther Williams.
Jeg har skudd- og pulverlisens,
-om du vil se papirene mine. -Nei, jeg tviler ikke på ekspertisen.
Vi er faktisk her angående tyveriet av kartet til svigerinnen din.
Ja, jeg hørte det. Gerri er veldig opprørt.
Jeg vet ikke hvorfor noen ville spille henne et så slemt puss.
-Tror du det var en spøk? -Det var ikke for pengene.
Hun betalte bare noen pund for den, så vidt jeg husker.
Det kostet mye mer å få den tilbake fra Trinidad.
-Tok du den med hjem? -De ble i flere uker.
Jeg ville ikke sitte på med den. 250 pund i overflødig bagasje.
25 pund per kilo. Flyselskapene er ikke bedre enn tyver.
Hun sa du skaffet dem monteren kartet var i.
Ja. Jeg fikk den fra et opphørssalg nede ved marinaen.
Har du tilfeldigvis en ekstranøkkel til skapet?
Det var ingen.
Disse er virkelig vakre.
Ja. Et matchende par,
reddet fra vraket av Elias Cutlers skip.
Perfekt balansert i vekt, for å balansere fartøyet.
Broren min skyter vanligvis den andre.
Ja, Geraldine fortalte oss om slaget hans. Jeg beklager.
Han kommer tilbake neste år.
Er det røykbomber?
Byttet til økovennlig krutt.
Mindre ustabilt. Lettere å lagre.
Bruk disse til å opprettholde magien.
Kan du si hvor du var i morges mellom åtte og ti?
Her. Jeg markerer hver time med én honnør
gjennom hele festivalen.
-Du kan sjekke timeplanen. -Hei.
Går det bra, Meera? Her er datteren min med teen min.
-Hei. -Hvordan går det?
-Takk for hjelpen. -Bare hyggelig.
Ja? Ja.
Jeg tror jeg skal ta en titt. Ja. Ja.
Hallo, kjære. Kom du for å treffe meg?
De planlegger avskjedsfesten din, men jeg har ikke noe med det.
Jeg vil ikke feire at du blir tvunget til å slutte i jobben.
Ok, greit. Nei, vær så snill.
Ikke noe oppstyr. Det er ikke så farlig.
Jo, det er det, førstebetjent.
-En stor greie. Enorm. -En ganske stor avtale.
Nei, tullprat. Jeg vil ikke ha noe oppstyr.
Bra, for vi planlegger absolutt ikke avskjedsfesten din.
Å nei, definitivt ikke avskjedsfest her.
Uansett, må stikke. Må komme i gang med å ikke planlegge noen fest.
Martha! Mamma... Ok. Margo.
Jeg har overvåkningskameraene utenfor hulen.
Du kan ikke se ansiktene deres
på grunn av de gratis pirathattene til hver billett.
Det er en perfekt forkledning.
Én pirat av mange. Smart.
Men lenestolene. Du kan se dem.
Kan du zoome inn litt, Margo, for å se på vognen?
Det er samme merke som Sanjeev.
Men populært merke. Det er mange av dem her.
Jeg sjekket Geraldines bankutskrifter, som du ba om.
Hun har stor gjeld.
Alle pengene hennes går til Abbey Sands pleiehjem,
der stakkars Dev har bodd.
Fint sted, med utsikt over bukta.
Jeg snakket med dem. Hun er på etterskudd med betalingen.
Noen uker til, så må hun flytte ham til et billigere sted.
Jeg lurer på om festivalen har en slags forsikringspolise for tyveri.
Det har den. Geraldine tok en selv.
Dekker alle utstillingsgjenstandene lånt til festivalen.
-Flere tusen pund. -Det gir henne motiv,
hvis hun går tom for andre ting å selge.
Men hun kan ikke ha stjålet den. Hun var ute hele tiden.
-Om ikke hun hadde en medskyldig. -Sanjeev.
Han har røykbomber og vogn.
Han kunne ha løyet om å ikke ha en ekstra nøkkel til regjeringen.
Han hadde en time mellom kanonene.
Og han ville jo ha den beste pleien for broren sin.
Jeg kan ikke se på Geraldine som en mesterforbryter. Hun er bibliotekar.
Litteraturen er full av folk som gjør ekstreme ting for kjærlighet.
Her er en skjønnhet.
Tar nok den lange veien for å unngå Biscay-politiet.
Fornuftig.
SISTE BETALINGSFORESPØRSEL
Vi avhører Geraldine igjen i morgen.
Og vi må selvsagt gå gjennom overleveringsnotatene dine.
-Hva? -Bare tuller.
-Det er ingen overleveringsnotater. -Nei.
Men vi må diskutere hva som skjer når du har dratt.
Akkurat. Vel, du tar over som stasjonsleder,
og du fortsetter vel som før.
Ikke faen. Ikke vondt ment, Esther.
Det går bra.
Kanskje vi bare skal se positivt på det.
Som Agnieszka sa, forandring er bra.
Kanskje dette er en mulighet for oss alle til å spre vingene våre,
ri på bølgen og strekke oss mot stjernene.
-Bank, bank. -Mr. Smith, velkommen.
Tenkte jeg skulle basere meg her i noen dager
for å overvåke endringen av ledelse.
Betjent Williams, jeg skal gi ekstra støtte
mens du tar på deg pliktene som stasjonsleder.
Så du rapporterer direkte til meg om alle operasjonssaker.
-Hvis du sier det, så. -Ms. Martens.
Vennligst studer klesreglene
i politiets håndbok.
Vi hadde sjørøverfestival i dag, Mr. Smith.
Som stasjon liker vi å involvere oss i lokale arrangementer.
Men standarden må opprettholdes.
Politibetjent Hartford. Jeg har sett på saken din,
og arreststatistikken din er under pari.
Mr. Smith, her fokuserer vi på forebygging av kriminalitet
-i like stor grad som straff. -Med all respekt, Goodman,
fra kl. 17 i morgen av er ikke dette din stasjon lenger.
Jeg forstår at endringer kan være vanskelige, men ikke vær redd.
Jeg er her for å hjelpe.
Tenk at du etterlater oss med ham.
Du blir nok glad for å slippe meg.
Jeg sinker deg bare.
Jeg skal ikke si hvor flott du er, så slutt å fiske.
Alle begynner på nytt. For deg også, antar jeg.
-Zoe blir bare borte et par måneder. -Åtte måneder.
Mye å ta igjen. Tiden flyr.
-Hun sa du var litt... -Litt hva?
-Jeg vet ikke. -Hva sa hun?
Bare at dere ikke hadde snakket om det.
At hun dro. Og hun skulle ønske du gjorde det, tror jeg.
Hvis du ikke snakker om det,
finner hun bare på det du tenker og tar feil.
Poenget er at å snakke er bedre enn stillhet.
Mesteparten av tiden.
Bortsett fra nå, når jeg kanskje burde holde kjeft. Det skal jeg.
Jeg skal holde kjeft. Ses i morgen.
Mamma?
-Jeg trodde du var ute. -Jeg hørte nettopp dette.
Å, ja. Jeg tror vi lagde den til den første piratfestivalen.
Det tok evigheter. Farget den med teposer, brente kantene.
Ja, og du satte alle favorittstedene dine der.
Skole, lekeplass, iskrembar.
-Hjem. -Ja. Krysset markerer stedet.
Uansett, jeg tenkte du kanskje ville ta den med på reisene dine,
så du alltid kan finne veien hjem. Til meg.
Beklager at jeg er rar. Jeg bare...
...kommer til å savne deg.
-Det går bra. -Er det?
Selvsagt er det det. Det har alltid bare vært oss to.
-Det er greit å frike ut. -Jeg friker ikke ut.
Ok, kanskje litt.
Det er bare det at fra det øyeblikket du ble født,
var det ikke noe annet som betydde noe.
Du trengte meg, og jeg måtte være alt for deg.
Men nå trenger du meg ikke lenger, og jeg vet ikke hva jeg gjør da.
Jeg vil alltid trenge moren min, hvor enn jeg er.
Sørg for at du treffer folk. Ikke gjem deg.
Ellers bekymrer jeg meg for deg hele tiden og koser meg ikke.
-Det kan vi ikke ha noe av. -Lov.
Jeg lover.
Du trenger ikke å være modig for meg.
Hvilket annet ansikt skulle jeg hatt?
Da du forlot Saint Marie, visste jeg ikke om du ville finne en jobb
som gjorde deg så lykkelig igjen.
Men du gjorde det her. Det er greit å være lei seg for at det tar slutt.
Jeg trenger ikke en jobb for å være lykkelig. For jeg har deg.
Dessuten skal jeg begynne å samle på mynter igjen.
Kan gjøre oss rike.
Sa ikke Elias Cutler at det ikke ville gjøre deg lykkelig?
Han hadde vel ikke håndverkere å betale?
-Er det Margo? -Vi burde dra.
-Hvem er hun med? -Vi vil ikke gå glipp av Zoe.
Vent litt, jeg... Nei, Martha, jeg...
Ok, jeg stikker innom. Skal jeg legge vesken hos sjåføren?
Du må legge bagen din her, tror jeg.
-Der er hun! -Hei.
-Hei! -Alle ville si ha det.
-Hei. -Hallo, Margo. Klarte det.
-Hei! -Hei.
Kom hit.
-Jeg skal bare ta av meg vesken. -Ja, jeg har det.
Hei.
-Ha det flott. -Takk.
Jeg er så glad på dine vegne.
Jeg skal leve gjennom Instaen din, så mange historier, takk.
Selvsagt.
Åpne den.
Pappa ga meg kompasset da jeg reiste,
så jeg ikke gikk meg vill.
-Martha, er du sikker? -Selvsagt.
Det er for oppdagere, og det er det du er nå.
Takk. Jeg elsker det.
Takk. Ha det.
-Ha det. -Du kommer hjem, ikke sant?
-Alltid.
Jeg har alt jeg trenger for å finne veien.
Ha det.
-Ha det. -Ha det!
-God tur.
-Ta vare på deg selv. -Vel bekomme!
Ha det! Ha det gøy!
-Ha det! -Ha det!
Ha det!
Det blir ikke det samme her uten Zoe. For ikke å nevne deg, førstebetjent.
Kanskje det er bra.
Agnieszka sier at du ikke kan bli den du er ment å være
ved å forbli den du er.
Ja, det stemmer, Kelby.
Er det...
Det fortapte kartet.
Alt du kan se er en pirathatt.
Det er ikke Geraldine.
Ja, ser ut som en mann. Sanjeev.
Ja. Margo, kan du zoome inn på vognen?
Det er en annen type enn den Sanjeev har.
Men han hadde røykbombene.
Jeg sjekket. Det er det mest populære merket.
Hvem som helst kunne fått tak i en.
Geraldine visste det var verdiløst, hvorfor sende ham for å stjele det?
Så noen andre stjal det, innså at det var verdiløst,
-så de kunne gi det tilbake? -Er det relevant nå?
Den stjålne gjenstanden er returnert. Saken er avsluttet.
Jeg har en samtale med ledelsen på en annen stasjon i ettermiddag.
Men jeg er tilbake i morgen tidlig.
Jeg antar at du rydder skrivebordet før du drar.
-Vel, jeg antar jeg... -Utmerket.
Jeg ser resten av dere i morgen tidlig.
-En ny begynnelse! -Det er pulten min...
Saken er avsluttet, sir? Virkelig?
Returnerte eller ei, en forbrytelse ble begått og må fortsatt løses.
Ok? I dag.
Hvorfor ta seg bryet med å stjele noe bare for å levere det tilbake?
Med mindre...
det har verdi.
Det hadde det i det minste, i går.
Margo! Kan du ringe Geraldine?
Spør hvordan hun reiste til London da hun fikk den andre vurderingen.
Med bil eller tog?
-Ok. -Takk.
-Hvordan gikk det? -Jeg fant gull!
Jeg er glad du er her,
for jeg vil formelt presentere min oppsigelse.
-Kelby, nei. -I solidaritet med førstebetjenten
har jeg bestemt meg for å benytte anledningen
til personlig vekst og flytte til nye beitemarker.
Hvilke beitemarker er det, Kelby?
Jeg er ikke sikker, men forhåpentlig de grønne.
Jeg kan ikke jobbe med Mr. Smith. Han er en kontorrotte.
-Vet ingenting om ekte politiarbeid. -Skal vi si det til ham?
Handler dette om inspektørens avskjedsfest?
Martha, har du en sånn vektgreie?
-Vekt? -Ja. En stor en.
Stor nok til å veie denne.
Akkurat som jeg trodde. Bare halvparten så tungt som det burde.
Hvordan vet du det?
Sanjeev måtte betale 250 i overflødig bagasjeavgift, 25 pund per kilo.
Så kartet og rammen bør veie ti kilo.
-Så det er ikke samme kart? -Det kan være det samme kartet,
og det har ingen betydning for vekten.
-Men hva om det ikke er samme ramme? -Byttet noen den?
Det er forklaringen på forskjellen.
-Men hvorfor? -Ja, det er spørsmålet.
Takk.
Aner ikke.
-Vi er på. -Ok. Vent litt.
Fikk du snakket med Geraldine?
-Ja. Hun sa hun reiste med tog. -Selvfølgelig gjorde hun det.
-Kan jeg låne den? -Vel, den er min... Ok.
-Hva gjør du med den? -Gammelt myntsamlertriks.
På keramikk, messing, som denne mynten, gir det en svart stripe.
Gull etterlater en i gull.
-Messing. Ser du? -Flott.
Så rammen er ikke verdt mye, som alle sa.
Ja. Ikke verdt mye nå.
Men gårsdagens kart, som Sanjeev tok med fra Trinidad,
-veide dobbelt så mye som dette. -Hva betyr det?
Rammene er identiske på alle måter, bortsett fra vekten.
Så spørsmålet er, hva veier dobbelt så mye som messing?
-Gull? -Ja. Ja?
Gull har dobbelt så mye tetthet som messing,
så det veier dobbelt så mye.
Elias' gullmynter ble aldri funnet.
Kanskje fordi de ikke var gjemt. De ble smeltet,
gjort om til hverdagsobjekter, som rammen som holdt kartet hans.
Geraldine vasket den aldri. Hun likte autentisiteten,
så hun innså aldri hva hun hadde. Men noen gjorde det.
-Hvem? -BADA, NAVA,
Christies-trente profesjonelle som nettopp verdsatte den.
-Tyler? -Nettopp.
-Men hun fikk en annens mening. -Ja, på kartet.
Men jeg vedder på at hun fjernet kartet fra rammen
fordi den var for tung å ta på toget til London.
Så den andre så den ikke engang.
Men hvordan kom Tyler seg inn i skapet uten nøkkel?
-Svaret er... to. -Men det står 197B.
Ja, som antyder eksistensen av en 197A.
Et skap til.
To skap, to rammer, og to ganger Tyler besøkte Geraldines hus.
Første gang han besøkte, så Tyler at rammen var i rent gull
og ekstremt verdifull.
Han kunne sagt det til Geraldine, solgt det, tatt kommisjon.
Men han innså at Geraldines monter var identisk
med en han hadde kjøpt noen år tidligere,
fra skipet der Sanjeev kjøpte sitt.
197A. Den perfekte tvillingen til å balansere skipet,
som Elias' to kanoner.
Tyler så en mulighet.
-Jeg elsker dette. -Jeg har flere.
Han dro tilbake til Geraldines hus og tilbød seg å verdsette flere ting.
Men det var for å bekrefte at de to skapene var identiske-
på alle måter, inkludert nøkkelen.
Ja.
Tyler kjøpte billett til utstillingen
og lånte assistentens barnevogn.
Så måtte han bare starte distraksjonen...
...låse opp skapet, legge igjen lappen, ta kartet.
Hvorfor la han igjen lappen?
Fordi han ville at det skulle se ut som en spøk,
noen som lot som de var Elias' spøkelse.
Det var avgjørende,
for han hadde aldri tenkt å beholde kartet.
Han ville bare bytte rammen med en i messing.
Og så gi det tilbake til oss, i den tro at vi ville tro det var en spøk,
og ikke bry oss med å lete etter den skyldige.
Og viktigst av alt, ingen ville lete etter kartet,
så han kunne selge rammen videre uten mistanke
og ta hele overskuddet, for han er en...
Stort anker?
Å, hei. Du er tilbake.
Vi har en ransakelsesordre.
Du kan ikke dra tilbake dit. Vær så snill. Du kan ikke dra tilbake dit...
Nei, det er...
Det er...
Lurte deg!
Tyler Brigden, du er arrestert, mistenkt for tyveri.
Du trenger ikke å si noe,
men det kan skade forsvaret ditt om du ikke nevner-
noe du senere avhører i retten.
Alt du sier kan bli brukt som bevis.
Fortsatt negativt syn.
Faren min likte politiserier.
Overvåkning handler om tålmodighet.
Å vente er det som gjelder.
Den mistenkte beveger seg. Det er ikke en mistenkt. Det er lunsj.
Burde ikke ha drukket den andre teen.
Se!
-Den mistenkte er på vei vestover. -Det er øst, Anne.
Å, hallo.
Målet er varmt.
-Sleipe, gamle Elias! -Gerri!
Vil du se det, Dev?
Selvsagt vil du det.
Det er første gang siden slaget at han har sagt navnet mitt.
Takk.
Under nesene våre, på årevis.
Jeg føler meg litt dum, gjør ikke du?
Jeg har savnet deg.
Jeg har akkurat tid til å rydde pulten min.
Dette kan ikke være slutten. Hva skal vi gjøre uten deg?
Det er mer et spørsmål om hva jeg skal gjøre.
Jeg har bare hatt to jobber der jeg har passet inn.
Sankt Marie og... her.
-Beklager, du må komme deg hjem. -Jeg vil ikke hjem, for å være ærlig.
Det er ikke hjemme uten Zoe.
Men vi omfavner forandring, ikke sant?
-Vi sprer vingene. -Strekker oss etter stjernene.
Hva skjer når vi krasjer tilbake til jorden?
Gudskjelov at du er tilbake! Det er en nødssituasjon på rådhuset!
Vær så snill, ikke du også, Kelby.
Jeg sa til Martha at jeg ikke vil ha avskjedsfest.
Kom igjen, skynd deg, fort!
-Du bør gå. -Jeg vil ikke dra.
-Kom igjen. Ses snart. -Ha det.
Greit, la oss få dette overstått.
Jeg holder ikke en tale, og jeg forbyr alle å gråte.
-Gi dem et helvete. -Hva?
Førstebetjent Goodman. Du husker våre hardtarbeidende,
dedikerte medlemmer av politi- og kriminalpanelet.
Akkurat, ja. Hei.
Og du kjenner selvsagt Mr. James Smith fra administrativ planlegging.
Mr. Smith, nydelig... Beklager, hva skjer?
Det er akkurat det jeg vil vite.
Jeg har innkalt til krisemøte
i underutvalgskomitéen for politistandarder.
Vær så god og sitt.
Hva gjør han her?
Ifølge timeplanen opphører han å eksistere i drift
fra kl. 17 i dag av.
Siden den bare er 16:51, eksisterer jeg fortsatt i ni minutter.
Da får jeg sette i gang.
Jeg har kalt dere alle hit i dag på en veldig alvorlig sak.
Om politikorrupsjon.
Mr. Smith, tidligere i år informerte du Goodman
om at han ville miste en ansatt,
på grunn av uunngåelige budsjettkutt.
Avgjørelsen om hvem du skal miste er din.
Etter mye sjelegransking
tok førstebetjent Goodman den edle avgjørelsen å trekke seg selv.
Men det var noe som ikke virket sant.
Jeg ante først ugler i mosen på en golfdag med Mr. Smith.
Jeg merket at han var venner med førstebetjenten på Heston Morley,
den eneste av den rangen som var invitert.
-Takk for hjelpen. -Når som helst.
Og da jeg tilfeldigvis ble anholdt
i arkivet til Shipton Abbott stasjon,
la jeg merke til at budsjettet ditt året før
registrerte et underskudd, mens politiets arkiv viste
at Heston Morley hadde fått en økning-
i deres årlige budsjett på nøyaktig samme beløp-
som Shipton Abbott ble bedt om å kutte fra deres.
Telefoner, takk.
Så jeg bestemte meg for å samle inn etterretning.
"Kona mi er ute i morgen kveld."
Og jeg begynte å mistenke at Mr. Smiths budsjettbeslutninger
ikke var helt drevet av operasjonelle hensyn.
Jeg vet det!
Margo er på god fot med sin kollega hos Heston Morley,
som hadde mye å si om sjefen sin,
førstebetjent Janet Wilson.
-Å, hallo. -Målet er hett.
Det er et ord for bruk av offentlige ressurser til personlig vinning.
Og det ordet er korrupsjon.
Dette er ærekrenkelse.
Men det er ikke ærekrenkelse hvis det er sant, er det?
Jeg ber denne komiteen om å sensurere Mr. Smith
og gi Shipton Abbotts budsjett tilbake til sitt tidligere nivå.
Alle som er for?
-Ja. -Ja.
Det er ...
Kanskje dette er en god mulighet
til å vende deg mot en annen karriere.
Helst en på vei i motsatt retning av Shipton Abbott.
-Martha! -Hva så?
Gjeninnsatt med umiddelbar virkning.
Jeg tror jeg har verdens beste svigermor.
-Jeg trenger det skriftlig. -Ja, ok.
Takk. Tusen takk.
-Bra jobbet, mamma. -Det går bra.
Jeg tror vi bør dra og feire. Kom igjen.
"X markerer stedet der den sanne skatten ligger."
Hei, dette er Zoe, legg igjen en beskjed.
Zoe, hva handler kartet om? Ring meg tilbake.
HVORFOR?
Zoe, ikke sant?
Jepp. Avskjedsgaven hennes, tydeligvis.
Om det bare var så enkelt.
Archie.
Jeg tror det er så enkelt.
Det er bare jeg som er komplisert.
-Esther... -Jeg gjorde en feil. Lei for det.
-En unnskyldning fra deg. -Du trenger ikke å tulle.
Jeg tror jeg gjør det litt.
-Jeg er lei for det. -For hva da?
For at jeg forlot deg.
-Hvilken gang? -Hver gang.
Jeg vet det er for sent, og du er med Amelia nå,
men det var det jeg ville.
Det var det jeg måtte si til deg.
Jeg tok feil.
Jeg er ikke sammen med Amelia.
Hun er flott. Hun er kjærlig, jordnær, direkte.
-Jeg vet hvor jeg er med henne. -Høres perfekt ut.
Hun er det.
Men av en eller annen grunn er jeg tiltrukket
av kompliserte, sarkastiske forpliktelsesvegrere
som får meg til å le.
Men du må være sikker, Esther.
Hvis dette bare er en reaksjon på at Zoe drar,
og i morgen våkner du og bestemmer at det ikke er noe for deg igjen...
Jeg er sikker.
-Så arbeiderne jobber sent. -Det er ikke arbeiderne.
-Hallo. -Hallo, sir.
Hei. Jeg kan ikke ha avskjedsfest nå.
Nei, men du kan ha bli-fest.
-Det er favoritten min. -Hallo, Margo.
-Champagne. -Bra jobbet, Anne.
Det var en felles innsats.
-Champagne? -Ja takk.
Det går bra.
-Hei, alle sammen. -Ikke gjør det, ok? La være.
Det skal vi absolutt ikke.
-Jo, det skal vi. -Beklager.
-Archie. -Humphrey.
-Noe å drikke? -Jeg har en overraskelse selv.
-Takk. -Martha.
-Takk. Skål. -Vær så god.
-Fikset Marvelous Lily Bond? -Han gjorde det.
-Fordi det er hans nå. -Hva?
Ja. Jeg solgte det til ham.
For nok penger til å fikse taket,
-så vi kan flytte inn. -Men...
Hun starter sitt nye liv med Marvelous,
slik vi starter vårt. Her.
-Er du sikker, Humphrey? -Absolutt.
Det er jo en avskjedsfest.
For Lily Bond.
Ikke farvel, men god tur.
Bon voyage!
-Skål! -Ha det, Lily Bond!
Tekst: Iyuno