Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
AUGUSTO PINOCHET UGARTE DRUMUL MEU - MEMORIILE UNUI MILITAR
CONTELE
Firește, dragul nostru conte a gustat sânge de om
din toate colțurile lumii.
Sângele englezesc e preferatul lui, desigur.
Spune că are ceva din Imperiul Roman.
O notă de piele de viking. E greu de definit.
E un sânge sec. Și roșu intens.
Din păcate, contele a încercat și sângele Americii de Sud,
sângele oamenilor muncii.
Nu-l recomandă.
E acru, zice el. Buchetul aduce a câine.
Un buchet plebeu,
care-i rămâne câteva săptămâni pe buze și pe cerul gurii.
Această farsă a început cu secole în urmă.
În Franța, desigur.
Tânărul Claude Pinoche a trăit aproape 20 de ani
într-un vechi orfelinat parizian.
Nu se știa cine îi sunt părinții.
Mai târziu, a devenit ofițer în armata lui Ludovic al XVI-lea.
Noaptea, bea și agăța prostituate prin taverne.
Până când, într-o zi, soldatul Pinoche și-a descoperit adevărata identitate.
În dimineața următoare, prostituatele i-au spus
că, beat fiind, a mușcat-o de gât pe una dintre fete.
Nu-mi amintesc nimic. Nu e adevărat! Și dacă ar fi, nu-mi amintesc.
- Ce faceți? - O să mori!
Curând după aceea, a început revoluția împotriva lui Ludovic al XVI-lea.
În loc să-și apere regele,
Pinoche a dezertat.
S-a dat drept revoluționar, îmbrăcându-se în țăran.
A privit ghilotinarea nobililor în public.
A văzut lama ghilotinei căzând pe gâtul lui Marie Antoniette.
Trăiască libertatea!
A decis să-și folosească puterile pentru a lupta împotriva revoluțiilor.
Un supus nemuritor al regelui său decapitat.
Primul pas a fost să dispară din istorie.
A participat la propria înmormântare.
La revedere, Claude Pinoche.
A profanat mormântul unei femei și i-a furat capul.
A deschis mormântul reginei.
A luat capul și l-a înlocuit cu cel furat.
Apoi a părăsit Franța cu ceva bani și a dispărut.
Mulți ani mai târziu, vampirul Pinoche a reapărut,
luptând împotriva revoluțiilor din Haiti, Rusia și Algeria.
Dar s-a săturat să fie doar soldat și a decis să devină comandant.
Pentru asta, a ales o țară fără rege,
un colț insignifiant al Americii de Sud.
Eu, slt. Augusto Pinochet Ugarte, jur…
În 1930, a reapărut cu numele său definitiv
în țara țăranilor fără căpătâi, Chile.
…să-mi îndeplinesc îndatoririle conform legii,
să ascult ordinele…
Scopul lui era clar. Să fie rege.
…să fiu un soldat curajos și onorabil…
Dar planul lui ar fi imperfect fără o femeie alături.
Pentru asta, a ales o femeie mai perversă și mai lipsită de scrupule decât el,
Lucía Hiriart.
După mulți ani, general fiind,
în 1973, a organizat o lovitură de stat, bombardând sediul guvernului
și eliminându-l pe președintele socialist Salvador Allende.
Deși deseori părea un proxenet
deghizat în mafiot dintr-o republică bananieră,
adevărul e că acest mic general a reușit să salveze Chile
de infestarea bolșevică.
A cerut ca, în particular, să i se spună „conte”.
A cucerit Chile și i-a adus prosperitate, a obținut puterea absolută
și a devenit un milionar invincibil.
Timp de patru decenii, Augusto Pinochet
a fost distinsul și genialul General al Republicii Chile.
Când autoritățile l-au acuzat pe nedrept de infracțiuni și corupție,
a decis să-și însceneze din nou moartea.
Pentru asta, nu a mai băut sânge câteva luni,
până când inima i s-a oprit.
Tată, ce se întâmplă?
- Ține-l! - Mamă!
Sprijină-l!
Ce e, tată?
Nu-l pot ține singur! Ajută-mă!
- E în regulă. - Nu e!
- Tată! - Ce se întâmplă?
- Tată! - Ia-i pulsul!
- Termină, tată. - Nu știu cum să iau pulsul.
Mulțumesc, dle general.
Criminalule!
Heil!
PIEȚE NOI CHILE NON-GLOBAL
Cuțitul nu trebuie să străpungă centrul pieptului,
ca să nu străpungă inima.
Ar fi dezastruos.
E mult mai bine să începi prin a tăia arterele gâtului.
Mai există un avantaj: sunt tăiate și corzile vocale,
evitându-se astfel țipetele.
Se spune că, atunci când cineva gustă
mușchiul suculent al unei inimi ce încă palpită,
e greu să redevină o persoană obișnuită.
E timpul să doarmă. Să găsească un loc întunecat și umed.
O temniță, poate. Sau un canal.
Sau trupul unei femei.
Chipul acesta tânăr și virgin
e al unei femei violente și dificile.
Ea e iubire. Ea e Dumnezeu, da.
Dar, mai mult ca orice, e tânără și delicioasă.
Maica Superioară a promis să o trimită pe cea mai bună călugăriță exorcistă.
O femeie de neclintit.
O femeie adevărată.
Doamnă!
Arată-mi!
Această scursură umană e Fyodor Krassnoff, un vierme de origine rusă.
- Ce a mâncat ieri? - La fel ca azi.
Doar legume. Ca întotdeauna.
Un cazac făcut din votcă și oțel.
Nu înțeleg.
Spune că vrea să moară, nu mai bea sânge,
și acum pleacă la vânătoare?
E ciudat.
E singurul și cel mai loial sclav al Generalului.
- Nu vreau ca Augusto să moară. - Sunt la ordinele dv., doamnă.
Atunci, salută-mă!
Pregătește-te. Vin copiii.
Vin să fure de la General.
Să fure de la mine.
Dați-mi voie.
Acești cinci frați sunt tot ce a rămas dintr-o familie
care a condus Chile aproape 20 de ani.
Acum sunt acolo ca să afle de ce a decis tatăl lor
să plece la vânătoare de inimi în orașul cel mare.
Masacrul era înfiorător.
ARCA
Ai zice că tata s-a liniștit la bătrânețe, dar se pare că nu.
Nu știm cine mănâncă inimile alea.
- Nu știm? - Nici vorbă.
- Ce știi? - Ceea ce știi și tu.
- Nu te judecă nimeni. - Nici eu nu te judec.
Suntem prea bătrâni ca să fim atât de naivi.
- Suntem aici cu un motiv. - Eu am auzit că ne dau bani.
Ți-am zis asta ca să vii, tâmpitule!
- Nu ne dau nimic? - Frate…
Sigur că o să ne dea bani. Relaxează-te.
Ba nu. Niciun peso.
Trebuie să-i găsim noi.
Unde sunt banii? Ascunși în hârtii, documente și dosare.
Oamenii sunt speriați de crimele acestea.
De ce n-ar fi?
Inimi umane scoase cu totul din corp?
E bizar.
Sper să-l găsească repede.
- Pe cine? - Pe ucigaș.
- Trebuia să-l fi găsit. - Cine?
- Poliția! - Să nu vină poliția aici. Atât cer.
N-ar trebui să așteptăm o viață ca să ne bucurăm de moștenire.
Nu aștepți o viață.
Dar unii trăiesc mult prea mult.
- Așa zici? - Da.
S-au culcat cu femei și cu bărbați.
Au lovit mașini, au dat petreceri
și au risipit banii statului pe vin ieftin și imitație de catifea.
Au câștigat războaie și au reîntemeiat țara.
Apoi au rămas fără putere, au fost privați de onoarea lor.
ARDEI IUTE SUPERCONCENTRAT
Toată familia știe că Generalul e vampir.
Singurul din familie.
Nu și-a mușcat niciun copil,
preferând să-i lase să trăiască conform naturii lor.
Bună ziua!
Bună ziua, dle general!
Cine a spus că vampirii nu au parte de iubire?
Problema e că iubirea moare înaintea trupului.
Vampirul știe, în mod tragic, că iubirea nu e veșnică.
Acesta e trupul tânăr care îi va face să sufere.
Această carne albă și inocentă va distruge visuri și va aduce suferință.
Ea știe. Toți știu.
De-asta a fost aleasă.
A mai fost aleasă și pentru priceperea ei la matematică.
Pentru abilitatea ei de a calcula sume de nedescris.
Putea să fi fost topograf sau inginer,
dar Dumnezeu i-a furat inima.
Sau cel puțin așa credea ea.
Marie, născătoare de Dumnezeu Roagă-te pentru noi, păcătoșii
Acum și în clipa morții noastre Amin!
Bucură-te Marie, cea plină de har Domnul e cu tine
Sfântă ești între femei
Și sfânt e rodul pântecului tău, Isus
Cărui fapt datorez această vizită minunată?
Ne-am făcut griji, tată.
Sunt sigur.
Am mai fost la un pas de moarte. Ne-am luat la revedere de multe ori.
Tată, cineva mănâncă inimi în Santiago.
Cineva?
Puteam fi eu, dar n-ar avea sens.
De ce să trăiesc într-o țară al cărui popor mă detestă?
Nu te detestă.
Nu.
- Ar trebui să mă deteste. - Sunt nerecunoscători.
Asta e adevărat. Sunt nerecunoscători. Ce pacoste!
La fel de adevărat e că am făcut niște erori.
În contabilitate.
Da?
Ei bine, știți voi.
- Ce să știm, tată? - Nu. De fapt, nu știm nimic.
E o mare harababură.
Zi de zi, mama voastră mă întreabă de conturi bancare secrete
și de proprietăți imobiliare de prin lume.
Nu-mi amintesc nimic. Ce pot să fac? Habar n-am.
Totuși, zilele trecute, gândindu-mă bine, mi-am amintit ceva.
Ce?
Am niște cărți vechi la subsol.
Acolo, împreună cu un avocat și un fost ministru,
am ascuns niște hârtii.
Extrase de cont, chitanțe, contracte.
Cine știe? E posibil să valoreze ceva.
Contele a decis să le dea copiilor averea sa secretă.
E foarte surprinzător!
Au așteptat o veșnicie. Nu înțeleg.
Nu înțeleg de ce ar vrea să arunce banii din viitorul nostru.
Tată?
De ce acum, tată?
Păi, uitasem. Dar acum mi-am amintit.
Te-am întrebat de o mie de ori.
Nu-mi aminteam. Acum mi-am amintit și vă spun și vouă.
Ce-i cu fețele astea? Ar trebui să fiți fericiți.
Dacă acele acte valorează ceva, împărțiți-le între voi.
Dați-i jumătate mamei voastre și împărțiți restul.
Nu înțeleg ce simte pentru această pitică plină de ură, Lucía,
o țărancă acoperită cu blănuri.
N-a făcut decât să-și desfacă picioarele ca un soldat să-și facă de cap cu ea.
Acum o să plec. Sunt obosit. Cred că o să mor în noaptea asta.
Mult noroc tuturor! Vă iubesc foarte mult.
Din toată inima. Sincer.
Permiteți-mi să spun ceva, dle general.
Spune!
Vă iubesc, dle general.
Te iubesc, tată!
- Te iubesc. - Te iubesc.
- Te iubesc, tati!
Lucía?
Nu mă face să spun așa ceva de față cu copiii.
Îmi placi.
Mă exciți. Mă atragi… curvă bătrână.
Îmi mai arăți pușca înainte să mori?
Să mă faci să asud, ca înainte?
O să asuzi ca o iapă la galop.
La sfârșitul anilor '90, ca răsplată pentru lungul serviciu în slujba răului,
Fyodor a fost mușcat de conte și transformat în vampir.
A fost mereu un criminal nemilos,
care a învățat meseria la Școala Americilor
și, în timpul dictaturii, a înființat lagărul de concentrare Villa Grimaldi,
ucigând cu mâinile lui sute de revoluționari.
Tu ai ieșit la vânătoare de inimi?
Nu, doamnă. Nu am nevoie.
Incredibil! Majordomul și stăpâna casei trăiesc o poveste romantică secretă.
O nelegiuire veche de secole, dar respingătoare.
Documentele.
Doamnă?
Banii.
Dați-mi voie.
Putem presupune că Lucía știe că Fyodor ar putea-o mușca într-o zi,
dacă va fi refuzată în continuare de conte,
așa cum se întâmplase în ultimii 60 de ani.
De ce nu pot muri?
- Fiindcă nu vrei. - Ba vreau!
- Am 250 de ani. - Am putea trăi încă 250.
Nu vreau să mai trăiesc 250 de ani!
De ce?
Fiindcă s-a zis că sunt hoț.
Despre un soldat, poți zice că e ucigaș sau altceva, dar nu hoț.
Am ucis sute de comuniști. Sute!
Dar, tot restul vieții mele, voi fi numit doar hoț.
M-au umilit.
Dar ai furat, nu-i așa?
Uite ce-ți propun. Mă muști.
Ieșim amândoi noaptea la vânătoare. Doar pentru sânge.
Apoi mergem la subsol, unde ții inimile.
Le mâncăm și redevenim tineri.
Mergem în altă țară, cu nume noi.
Ca adolescenți de 15 ani.
În altă armată.
Dar nu înțeleg de ce nu reușesc să mor.
Îmi pui sânge în mâncare.
Îmi pui sânge în mâncare, ca să mă ții în viață.
- Așa e? - Nu.
„Dle președinte Allende, armata nu vă va trăda!”
Poftim?
Asta i-am spus.
Și apoi? L-am trădat chiar a doua zi.
- A fost ideea mea. - Da, dar nimeni nu știe asta.
A fost o răzbunare pe care o căutam de mult.
Aveam o misiune. Să-i zdrobesc.
Să-i zdrobesc pe anarhiști.
Să-i zdrobesc pe sindicaliști, pe republicani și pe sclavii eliberați.
- Dar te-ai îndrăgostit de mine. - Avem 60 de ani împreună.
Ce mai vrei? Ai avut totul. Copii, nepoți…
Ai fost regina acestui deșert.
De ce te plângi?
Bem un brandy în fiecare seară. Vorbim. Dormim ținându-ne de mână.
- Ce mai vrei? - Să fiu o bestie, ca tine.
Nu. Trebuie să fie și alte documente.
În engleză.
Scrisori bancare, obligațiuni, cecuri, acțiuni la purtător, de-astea.
Ca ăsta?
Dă-mi să văd.
Da, ca ăsta.
Vine prietena ta?
- Nu mi-e prietenă. - Cine?
- I-ai spus contabilului? - Da.
Nu poate veni. Își trimite asistenta.
Acum?
- Așa am convenit. - Nu cu mine.
- E de încredere? - Da. Tatăl ei e militar.
- Dar e femeie. - Da.
Permiteți?
E tânără?
- Da. - Ce importanță are?
Dacă înțelege toate astea și nu vorbește cu presa, e bună.
Trebuie s-o plătim?
Desigur. O s-o plătim bine, ca să-și țină gura.
Astea sunt toate?
Trebuie să vorbesc cu Generalul.
Dar nu cred că sunt toate.
Atunci, suntem bogați.
Cu siguranță.
- Mulțumesc. - Vă ajut.
Mulțumesc.
Bună dimineața!
Bună! În sfârșit!
- Tată! - Ce e?
Ea e contabila care ne va ajuta.
Cum o cheamă?
Carmen.
Carmencita!
Am venit să vă număr monedele de argint și să vă cântăresc aurul.
Cu discreție, desigur.
Ar fi minunat, dar mă tem că nu mai am prea multe.
Sunt sărac.
În cazul ăsta, voi găsi bani pe care nu știați că îi aveți.
- Vorbește franceză? - Da.
Iertați-mă, înțelegeți franceza mea copilărească?
Mi se pare că uit limbajul Regelui Soare.
Acest limbaj al trădării și al războiului nu poate fi uitat.
E posibil.
Noul Testament spune că Dumnezeu înțelege doar limba franceză.
Și, dacă-mi amintesc bine,
spune că îi ascultă pe aceia care îi șoptesc în franceză, cu dragoste.
Dumnezeu e îndrăgostit de frumusețea pe care a creat-o.
E un artist vanitos.
Un artist care a creat femeia… pentru a fi perfectă.
Frumos spus!
Da.
Foarte frumos.
- Mulțumesc. - Pentru puțin.
Simțiți-vă ca acasă.
Permiteți să mă retrag.
E un caz de posedare.
Ca și cum l-ar purta tot timpul în el pe copilul dușmanului Domnului nostru.
Crezi că diavolul a intrat în corpul lui?
- Da. A intrat. - Cum?
Uneori, intră printr-o rană.
Li se întâmplă soldaților, pe câmpul de luptă.
Alteori, intră prin anus, când bărbatul practică sodomia.
Ai grijă ce spui.
Tatăl meu a fost mereu un soldat patriot, să știi.
Desigur. La el, sigur a fost vorba de o rană căpătată în luptă.
- Da. - Sigur că da.
Ascultă…
Dar dacă s-a născut așa?
Poate e unul dintre animalele acelea…
- Un animal din iad? - Da. Un om fără suflet. Un câine.
Printre noi, trăiesc bestii. Creaturi ale diavolului, fără suflet.
Au doar fum negru în piept.
Ele nu pot fi salvate. Poți doar să le omori.
- Nu vreau ca tata să sufere. - Va fi o luptă dură.
Satana e jalnic și melodramatic, dar e neobosit.
Dacă rămân fără puteri, mă poate omorî.
Nu-mi pasă.
- Da. - Glumeam!
- Draga mea? - Da?
Poartă-te cu blândețe cu tatăl meu.
Violența e calea diavolului. Iubirea lui Dumnezeu îl va sufoca.
Apa sfințită îl va arde.
După ce invadatorul se retrage, tatăl tău va fi pe patul morții.
Va rămâne la pat.
Dacă supraviețuiește, înseamnă că a avut mereu suflet.
Chiar dacă sunt doar câteva grame, sufletul bun aparține Duhului Sfânt.
Iar eu îl voi salva.
Acest document menționează 12 apartamente.
Astfel de investiții, care produc singure venituri,
sunt obișnuite în familiile care nu vor să muncească.
Sunt paisprezece.
Paisprezece.
- Aici nu apar celelalte. - Ce?
Cum pot să dispară proprietățile?
Astea-s detalii! Douăsprezece, paisprezece, totuna.
Nu, trebuie să lămurim asta. E vorba de banii mei.
- Banii tăi? - Da, banii mei.
Liniște! Lăsați-o să lucreze.
Te deranjez?
Nu. Nu mă deranjează nimic.
Îmi place să văd invidie și violență.
Acest comportament irațional vă va face să vă trădați.
Strategia mea e să semăn confuzie. După aceea, apar acuzațiile și trădarea.
Deci nu te deranjez?
- Nu. - Mă deranjezi pe mine. Încerc să lucrez.
Ce e CEMA Chile?
Centrul chilian pentru mame. Scrie acolo.
Ați deturnat bani de la Comandamentul Armatei,
bani din vânzarea de arme și echipament, către CEMA Chile, nu-i așa?
Mamă?
Nu există documente contabile.
Scrie că președintele CEMA era Prima Doamnă. Dumneavoastră.
S-au transferat fonduri
de la birourile ambasadelor și de la Cercul Militar către CEMA Chile.
Ce bine că au apărut informațiile astea! Nu-i așa?
Nu înțeleg. Discutăm despre moștenirea ta, mamă?
- Încă n-am murit. - Dar nici mult nu mai ai.
Sunt minciuni peste minciuni, mamă.
Minciunile astea te vor face milionară.
Trebuie să lămurim asta. Dacă o să moară…
Nu știu de ce vă certați.
Tot ce găsim vă va fi transferat imediat.
- Precum casa de iarnă. - Ce casă de iarnă?
- Cea din La Parva? - Nu, din Aspen.
În Statele Unite?
Nici vorbă! Tata mi-a dat mie casa aia, fiindcă voi n-ați vrut să schiați.
Mi-ar plăcea să învăț.
- Nu împărțim totul în mod egal? - Ba da, dar pe asta mi-a dat-o mie.
Nu suport nedreptatea!
Am studiat cazul dv. din justiție.
După ce am citit acea calomnie…
Imaginați-vă, scrie că ați ordonat uciderea și răpirea a mii de chilieni.
- Eu? - Da.
Există și dovezi despre unele documente secrete.
Bani murdari.
Din cauza asta, cred că aveți bunuri ascunse de lege.
Da. De-asta a trebuit să mor. Voiau să-și bage nasul peste tot.
Sigur că da. Dar nu ați murit când s-a zis.
Chiar și acum, vă văd rumen și sănătos tun.
- Da? - Da.
I-auzi!
Îmi puteți spune unde găsim aceste conturi secrete?
Sigur. A trebuit să scot bani. Copiii mei nu știu să muncească.
- Nu vreau să moară de foame. - Desigur.
- Dar să nu crezi că sunt hoț. - Nu.
Hoții fură de la alții.
- Dv. vă folosiți puterea. - Exact!
Asta e singura cale.
Eram un general retras. Un intelectual.
Dar cineva m-a convins să organizez o lovitură de stat
ca să răstorn guvernul marxist-leninist al lui Allende.
După aceea, am fost înconjurat de domni rafinați care miroseau a colonie.
La un moment dat, un bărbat foarte elegant mi-a oferit bani.
Nu știam ce să fac.
Zice: „Nu-ți face griji. Îți deschid un cont în Caraibe.”
Am acceptat.
Nu după mult timp, mi-a cerut o favoare.
Voia să cumpere companii de stat pe nimic.
Mi-am dat seama că omul acela mă șantaja.
Apoi, au venit foarte mulți oameni să-mi vorbească.
Mi-au oferit lumea întreagă. Pe scurt, m-am îmbogățit.
Eram atât de bogat, încât Lucía a montat un candelabru deasupra căzii.
Am devenit faimos în toată lumea fiindcă învinsesem comunismul.
E păcat că ați fost victima unei manipulări atât de jalnice.
Și că, fără să știți, v-ați implicat în traficul de influență.
Fără să vreți, ați primit bani de la afaceriști fără suflet.
Da, adevărul e că am fost o victimă.
Totuși, asta e greu de crezut, fiindcă sunteți general. Sunteți un erou.
Ar trebui să fiți mai isteț decât acei oameni.
Sigur că da.
V-ați gândit vreodată să vă donați averea organizațiilor caritabile ale bisericii?
Dacă aș face asta, copiii mei m-ar ucide.
Dar nu asta doriți? Să fiți ucis?
Da, dar acum…
Am decis că ar fi frumos să mai trăiesc o viață.
Dacă asta doriți, să repetați aceeași grozăvie,
haideți să găsim averea rătăcită în acele documente.
E o idee bună.
Pun întrebări personale, fiindcă sunt necesare pentru munca mea.
Dar sunt și curioasă și îmi place să dezbrac oamenii din vorbe.
Asta e grozav. Minunat.
Ce vreți să distrugeți în noua viață?
Curtea Internațională de la Haga.
După aceea… Nu știu.
Nu m-am gândit prea mult. Abia acum am decis să trăiesc.
Nu e nimic mai înfiorător decât să vezi un bărbat îndrăgostindu-se.
- Sper că prezența mea v-a inspirat. - Da.
E mai rău decât să vezi un corp fără inimă.
Unii păcătoși mi-au zis că trupul meu invită la a doua șansă.
- Prin ce anume? - Nu știu.
Poate fiindcă miros a strelizia.
Sau ar putea fi un hormon nou, care îmi schimbă mirosul transpirației.
Nu-ți simt mirosul.
Tata nu vine la prânz?
Intrați?
Sigur că da.
E sânge vechi.
Inimi vechi din trupuri vechi.
Nu pot da viață ca sângele proaspăt.
Tatăl nostru care ești în ceruri Sfințească-se numele Tău
Vie împărăția Ta, facă-se voia Ta Precum în cer, așa și pe pământ
Pâinea noastră, dă-ne-o astăzi
Și ne iartă greșelile Cum și noi iertăm greșiților noștri
Nu ne duce în ispită Și ne izbăvește de cel rău
Amin!
Tatăl nostru, care ești în ceruri Sfințească-se numele Tău
Vie împărăția ta…
Sfântă Marie…
Nu plecați la vânătoare, dle general.
De ce nu?
Nu mă faceți să pierd timpul. Vă ajut să muriți.
Nu-ți face iluzii. Nu sunt mulțumit de tine.
Să ucizi comuniști? Oricine poate face asta.
Nu oricine.
Mi-am învățat soldații să ucidă din plăcere.
Și ardeai sânii femeilor cu electricitate. Tot de plăcere o făceai?
Și cu dragoste.
Plăcerea…
Când te-am mușcat, ți-ai dat jos pantalonii. De ce?
Nu plecați la vânătoare, dle general. Femeia aceea, contabila, e călugăriță.
Vrea să alunge diavolul din mine.
Dar eu nu am nimic înăuntru.
Nici eu!
Suntem două bestii ale nopții.
Iar noaptea e făcută pentru hoți ca dv.
Mie îmi plăcea să ucid.
Dumneavoastră vă plăcea să furați.
Și mie mi-a plăcut să ucid.
Dar nu pot trăi ca un țăran, Fyodor!
Am nevoie de o fundație pe care să construiesc. Ceva solid.
Am nevoie de oameni care să mă ajute, de slujitori ca tine.
Nu suport să spăl cearșafuri murdare.
Ce cearșafuri?
Cele pe care le veți murdări tu și Lucía.
N-am atins-o niciodată.
Încă nu?
Nu.
Poți să o atingi.
Dar, te rog, mai ușor cu urletele de plăcere.
Sunt mult prea feminine.
Păstreaz-o pe soția mea. Ți-o dăruiesc.
Fă ce vrei cu ea.
Dar banii sunt ai mei.
Pot să vă fotografiez?
Ați fost închiși în 2007 pentru delapidare…
Am fost deținuți politici.
Desigur. Dar dv. ați fost acuzată și de lovire…
Cum o să faceți exorcizarea?
- Cu iubirea Domnului. - Dacă nu puteți goni demonul?
- E voia Sfântului Duh. - Lasă-mă cu Sfântul Duh!
Dacă nu-l scoateți pe diavol din tata, ce faceți cu el?
- Pot să-l omor cu o pungă. - Poftim?
Ii pun o pungă pe cap.
- Îl sufoc, apoi îi tai… - Organele genitale?
- Nu va fi nevoie. - Taie-i tot!
Știați despre documentele secrete, cecurile și obligațiunile la purtător?
- Da? - Da.
De ce nu le-ați căutat în toți acești ani cât tatăl vostru a fost aproape mort?
Cum ați spus, eram anchetați de judecătorii de stânga.
Nu era înțelept să căutăm bani nedeclarați.
Oricum, mama a găsit o cale de a continua să primească donații.
Unele donații au ajuns la noi.
E o mare greșeală să te hrănești cu inima unei femei în vârstă.
Sângele e rece și gros.
Contele n-a mai fost la vânătoare de mulți ani.
Și-a pierdut abilitățile.
După atacul asupra Turnurilor Gemene din 2001,
senatul american a obligat mai multe instituții financiare
să încalce secretul bancar pentru a ancheta finanțarea terorismului.
Gringos nenorociți!
Din întâmplare, au luat în vizor familia dv. și conturile sub nume false.
Apoi, au pus poza lui Osama bin Laden chiar lângă a tatălui dv.
- Despre câte conturi vorbim? - Aproximativ 125, în Statele Unite.
Aproximativ?
Atât a găsit judecătorul. Dar n-a căutat destul.
Nu le-a găsit pe cele din Germania, Bahamas sau Gibraltar, de exemplu.
Tatăl dv. a folosit și pseudonimul Daniel López
pentru a-și ascunde ilegalitățile.
Știți de ce a ales un nume atât de comun?
Nu e un pseudonim infracțional!
Nu e un nume de scenă, ci unul de război.
A luptat contra legilor care apără țara de infracțiuni financiare.
L-a folosit ca să obțină… ca să aibă un venit comparabil
cu al sutelor de afaceriști pe care i-a ajutat să ajungă milionari.
Deci și-a luat un pseudonim mediocru pentru a îndeplini un scop nobil?
Ei bine, poate că e un act ilegal conform legilor acestei țări ingrate,
dar e un act binecuvântat în ochii dreptății divine.
Tatăl nostru e expert în arte marțiale.
Își poate ține respirația zece minute sau mai mult.
- Mai mult? - Își oprește și pulsul.
De ziua mamei noastre, când a făcut acel infarct,
doctorii i-au verificat semnele vitale și l-au declarat mort.
Ar putea să facă asta și acum?
Nu. Acum chiar vrea să moară.
Poate că a luat numele unei rude îndepărtate.
Sau poate că, în anii '80, Generalul l-a ucis pe Daniel López,
apoi i-a ars cadavrul și l-a aruncat în mare dintr-un elicopter.
- Tata n-ar putea ucide pe nimeni! - Bineînțeles că nu.
Subordonații lui au comis acele acte de violență.
Vorbeam de simțul umorului tatălui dv.
Poate că Generalul a folosit în fraude numele deținutului dispărut
ca pe o glumă crudă, înțeleasă doar de ucigașii reali ai lui López.
E imposibil! Tata nu are simțul umorului. Deloc.
- Îl iubesc. - Știu.
- Credeți în Dumnezeu și în toate astea? - Da. În toate astea.
Am fost la o școală catolică.
Când a murit Franco, trei maici s-au sinucis.
De ce îl lasă Dumnezeu pe diavol să trăiască? Îl putea ucide, nu?
E un mister. Dar noi credem în Domnul.
Îi spunem cu iubire că nu ne pasă că nu-i știm motivele,
fiindcă, într-o zi, vom sta la pieptul său puternic.
- Înțelegeți? - Da.
Dar dacă îl am pe diavol în mine?
Îmi plac whisky-ul, bărbații, mașinile și pantofii.
- Ăsta e diavolul? - E limpede că e chemarea Satanei.
- Și Dumnezeu ce-mi oferă? - Iubire pură, adevărată.
Visul meu e să privesc cândva chipul Dumnezeului meu etern.
Să-mi bag!
Pariez că Dumnezeu vrea să vadă dacă cedăm tentațiilor diavolului.
Eu am cedat, am făcut multe. Dorința e problema mea.
Sunt murdară.
Foarte murdară!
Scuze.
Nu. Nu vă faceți griji. Sunt de acord cu dv.
Am venit pe lume ca să-l întâlnesc pe diavol.
Să trăiesc cu el.
Să-l iubesc.
Să cedez tentațiilor.
Ca să mă atingă și să-l ating.
Ca să-l pot umili.
Ca să mă vadă lucrând.
Nimic nu e mai hrănitor decât inima unei tinere.
Conține anumiți hormoni, o substanță ce aprinde sângele omului etern.
Cea mai recentă victimă a sa nu e deloc așa.
Dar contele se comportă imprevizibil.
Știți că sora dv. mi-a spus totul?
Ce v-a spus?
Sora dv. m-a chemat să salvez sufletul încărcat al tatălui dv.
Un suflet invadat.
Ne-am rugat pentru asta foarte mult timp.
Generalii care câștigă războaie au dreptul să jefuiască
și să se îmbogățească!
Sigur că da. Și e foarte trist să vezi că moștenitorii lor, așa ca dv.,
nu se pot bucura de gloria lor.
Armata chiliană s-a lăsat folosită de tatăl dv.
pentru spălare de bani?
Dacă credeți asta, e posibil.
Dar, acum câțiva ani, am cumpărat o oțelărie de la armată.
Am luat-o ieftin. Foarte ieftin. Fiindcă era falimentară.
După câțiva ani,
am vândut-o înapoi tot armatei pentru trei milioane de dolari.
Asta înseamnă… Cât? Un profit de 1.000%.
Nu știu procentul. N-am fost niciodată bun la matematică.
- Ați salvat oțelăria de la faliment? - Nu, era la fel. N-am făcut nimic.
Deci armata chiliană a cumpărat oțelăria falimentară
cu cecurile tatălui dv.?
Da.
Apoi ați depus cele trei cecuri, în total, trei milioane de dolari,
în conturi bancare secrete din Washington, sub nume false.
- Da. - Da.
Dar totul a fost pe ascuns. Când s-a aflat, n-am fost anchetați.
Am continuat să trăim ca de obicei, fericiți și liberi.
Iertați-mă, dar sunteți liber
fiindcă tatăl dv. a amenințat cu o nouă lovitură de stat.
Da, dar creștin-democrații de atunci au fost de acord.
Și a funcționat.
Trei milioane de dolari în cecuri personale. Trei milioane.
Pare mult, dar în perspectivă, e nimic.
Comparați cu Fulgencio Batista sau cu Ferdinand Marcos.
Pe lângă cea a lor, averea noastră e ridicolă.
Ei erau corupți. Și criminali.
Gândirea dv. simplă e fascinantă.
„Tata a furat mai puțin decât alt hoț.” Doar un ticălos spune asta.
O coajă goală care nu crede în umanitate.
Mulțumesc.
Mai sunt documente ascunse în casă?
Nu.
Cum au ajuns documentele aici? Vă amintiți?
Au venit cu elicopterul. Dar eu nu eram aici.
Iar dv. le-ați ascuns la subsol?
E posibil.
Să trebuiască să bei sânge ca să supraviețuiești!
- E un sacrificiu îngrozitor. - Groaznic!
Ca și umilința de a trebui să ascunzi acei bani
pentru a trăi o viață nesfârșită.
Dar unde sunt banii?
Voi afla totul. Dar spuneți-mi ceva.
- Există conturi în Panama? - Da. Șase.
Șapte.
Puteți scoate bani din acele conturi acum?
Nu pot.
Am cumpărat cărți vechi, de colecție. Tatălui meu îi plăceau.
- Știți despre ce vorbesc? - Nu.
Tata a strâns o grămadă de gunoaie.
Pălăria lui Napoleon.
O sabie deținută de O'Higgins.
Și o rochie a nu știu cărei regine din Franța.
Încă o întrebare. Majordomul acesta…
Și el bea sânge.
E rus „alb”.
A ucis mulți bolșevici, mii. Bolșevici din țara asta.
S-a răzbunat pe Revoluția Rusă, care i-a exilat familia.
Aici a instruit torționari.
Tata l-a mușcat de picior ca răsplată și pentru a-i da viață veșnică.
Dar v-ați dat seama că majordomul e un tip brutal.
Are un singur testicul, ca Hitler. Nu poate mânca mâncare obișnuită.
Când nu are carne, mănâncă excremente umane.
Sau excremente de animale.
De aceea, linge anusurile câinilor ciobănești.
Nu l-ați văzut?
Nu.
Nu încă.
Sunteți acuzat că ați ucis peste 300 de deținuți politici.
- Vă mândriți cu asta? - Sunt absolut nevinovat.
Sunteți condamnat la 865 de ani de închisoare.
Nu știu cum puteți fi aici.
Cineva cu numele și chipul dv. e la închisoare și vă ispășește pedeapsa.
Acesta sunt eu.
Armata chiliană m-a învățat valoarea torturii.
Pur și simplu, am urmat instrucțiunile pe care le-am primit
când am fost instruit de profesori plătiți de guvernul chilian.
Știu la ce vă gândiți.
La ce?
În timpul torturii, promisiunea durerii e mult mai eficientă decât durerea reală.
Fiindcă, în așteptarea agonizantă, imaginația o ia razna.
- Ce o să-mi faceți? - O să înfig ceva rece în dv.
În fiecare an, contele își vizitează vechiul palat prezidențial,
ca să vadă dacă, în sfârșit, i s-a pus un bust acolo.
Nu încă.
Câtă meschinărie!
Istoria nu e niciodată dreaptă.
N-o să mă muște.
El a ieșit la vânătoare în seara aceea.
- Eu am fost. - Nu.
Eu am ieșit la vânătoare de inimi.
El a fost. Și-a luat uniforma de general.
Eu am fost. Cu uniforma lui. Eu.
Majordomul a făcut-o.
S-a îmbrăcat în uniforma Generalului, trăind iluzia puterii puterii absolute.
S-a dat drept rege pentru ca acesta să fie ucis.
A trădat iubirea vieții lui.
Am vrut să-i sperii pe copii, să nu vină aici.
- De ce să vină? - Să-l omoare.
Generalul vrea să moară, dar nu poate.
De ce?
Cineva nu vrea ca el să moară.
Cine?
Nu știu cine.
Vrei să-l ucidă copiii mei pe General, fiindcă nu poți face asta tu.
Nu pot să-l omor. M-a mușcat.
Vrei să-i păstrezi averea și să-i furi femeia?
Cine e femeia asta?
Eu! Eu sunt femeia lui.
Nu mai ești. Se pare că e îndrăgostit de o tânără contabilă franțuzoaică.
Generalului îi plac caii frumoși.
Cu permisiunea dv…
Te implor, Satana, prinț al acestei lumi,
recunoaște puterea și gloria lui Isus Hristos,
cel care te-a biruit în deșert,
te-a învins grădină și ți-a furat lumea pe cruce.
Ridicându-se din mormânt, ți-a luat averea în regatul luminii.
Îți ordon, Satana, ademenitor al omenirii,
să părăsești această creatură a Domnului, pe care ai pus pecetea răului.
Părăsește acest bărbat,
pe care Domnul, prin spiritul Său, l-a făcut un templu sfânt.
RAPORT FINAL FAMILIA PINOCHET
Eu.
E timpul să plec spre sud.
Încă o dată.
Fiindcă nu e primul război pe care l-am purtat în emisfera asta.
De data asta, sunt nevoită. Dragul nostru conte a depășit o limită.
Mă puteți numi conservatoare,
dar această intimitate puerilă nu va fi permisă.
Speram să spun povestea asta din camerele mele.
Dar acum nu mai există alternativă.
Cu documentele și banii,
Biserica ar putea extorca armata chiliană, guvernul chilian,
și afaceriștii care, în mod nobil, și-au donat banii și bijuteriile
ca s-o ajute pe mama.
Dar Carmen e o copilă.
O răsfățată.
Are o minte perfectă. Frumoasă și criminală.
- E mai bună decât mine. - A venit să ne fure.
Târfa!
- Târfa! - I-am spus totul.
- O să ne fure. Totul. - Nu asta spune el.
- O să ne șantajeze. - Nu, idiotule!
De la noi, o să fure. Ne va umili! Pe ceilalți, o să-i șantajeze.
- E singura copie? - Să-i căutăm în cameră.
- Și banii? Unde sunt banii? - I-a verificat cineva valiza?
- Nu înțeleg. - O să-l omoare.
- Călugărița. - Iar eu o să fiu învinuită.
Are țăruși și ciocane de argint.
- Plus apă sfințită și altele. - Ce?
Țăruși și ciocane de argint!
- Ești surd? - N-o să mă ucidă. Nu.
Am mai fost păcălită. N-o să se repete.
- Și mama? Unde e? - E foarte bine, cu Fyodor.
N-o să mă ucidă. N-o las pe răzgâiata asta să mă omoare.
- Trebuie să o ucidem. - Nu pot. Generalul m-ar ucide mai întâi.
- Îi ești mai loial lui decât mie? - Lăsați-mă să vă mușc.
- Nu. - Acum. Lăsați-mă să vă mușc.
Eu sunt regina aici!
Nu te mai prosti!
Sunt străin de acest secol.
Pentru dv., sunt viața eternă.
Ca să mă muști, vreau să-l omori mai întâi pe General.
Cu permisiunea dv.
Vreau să câștigi un război pentru mine…
Ce…
Dă-mi drumul!
Margaret?
Cine e norocoasa?
Habar n-am.
Abia am cunoscut-o. Plecăm în vacanță.
Îmbracă-te!
Mă bucur să te văd. Credeam că ai murit.
Dar văd că mai există oameni bătrâni ca mine.
De ce ai mușcat-o?
Fiindcă… e iubita mea.
Eu sunt iubirea ta, conte. Cea mai veche iubire a ta.
Acum mulți ani, lucram cu ziua pe podgoriile din sudul Franței.
Era o viață grea, dar n-am murit de foame.
Uneori, marinarii care acostau la Marsilia
se aventurau pe câmpuri ca să se relaxeze cu țărăncile
pe care le găseau printre cepe sau struguri.
Erau niște bărbați feroce.
M-a violat, desigur.
Totuși, în mod ciudat, cel mai mult îl interesa gâtul meu.
În timp ce comitea nelegiuirea, mi-a repetat întruna numele lui:
Strigoi.
A zis că era traficant de sclavi.
Că voi fi sclava lui pentru totdeauna.
După câteva luni, mi-am dat seama că Strigoi mă transformase în vampir.
Și că mă lăsase gravidă.
Din fericire, Strigoi revenea la podgorie de câte ori putea.
A trebuit să-l revăd, ca să-i mulțumesc pentru ce făcuse.
Din acea legătură romantică, s-a născut un copil frumos.
De care nu puteam avea grijă.
La 25 februarie 1766, ai ieșit din burta mea.
Te-am lăsat într-un coș, cu un bilet cu numele tău.
CLAUDE PINOCHE
Eu, Margaret Roberts, țăranca dezonorată, am trăit multe vieți.
Am traversat Canalul spre Marea Britanie.
În 1951, m-am măritat cu Denis Thatcher, luându-i numele.
Mi s-a zis Doamna de Fier.
Neînduplecata Margaret Thatcher.
N-ai știut niciodată cine e mama ta.
N-am mai auzit nimic de tine, deși te-am căutat timp două secole.
În Războiul Falkland,
ai decis să ne ajuți, neștiind că eu, mama ta, eram prim-ministru.
Peste ani, acel oribil judecător spaniol
a emis un mandat internațional pe numele tău, ceva cu drepturile omului,
și ai fost arestat la Londra.
Când am venit la Virginia Waters
să-ți mulțumesc pentru ajutorul dat Angliei,
te-am recunoscut, dar n-am spus nimic.
Mesajul e simplu. Generalul trebuie eliberat.
A fost mereu loial Marii Britanii.
Un aliat drag, care ne-a susținut în războiul Falkland.
Ne-a livrat informații militare valoroase despre inamicul argentinian.
Pinochet trebuie judecat în Chile, nu în Anglia.
Tu ești fiul vampirului Strigoi.
Iar eu sunt iubirea vieții tale.
Iar acum, ne vom începe viața împreună.
Dar mai întâi, trebuie să o elimini pe ea.
Nu.
Am permis ca această târfă a bisericii să-ți aducă înapoi cheful de viață.
A fost eficient și foarte emoționant,
dar acum ea trebuie să moară, iar tu o vei ucide.
Stai liniștită! Nimeni nu înțelege dragostea dintre mamă și fiu.
Lucía!
Cotoroanță nenorocită!
Am știut mereu că vrei să-mi furi soțul.
Nu-mi vorbi așa, femeie indigenă.
Nu vreau să-l fur. E al meu.
Ai mușcat-o?
Abia ai cunoscut-o pe hoață și ai mușcat-o?
Lasă cicăleala! Duhnești a Fyodor. Îi simt mirosul de aici.
Trădătoareo!
Deci nici mama nu va muri?
Acum, nici Carmencita.
- Am rămas cu buza umflată. Fără nimic. - Poftim?
- Dacă nu moare tata, nu primim nimic. - Poate că se omoară între ei.
- De ce ar face asta? - Pentru bani?
Nu. Se iubesc și se urăsc. Sunt altă specie.
O specie superioară.
Hai să-i ucidem noi!
Vrei să omori patru vampiri?
Pe mama n-o ucid.
America de Sud…
Budoarul secret al contelui e un loc plin de nostalgie pură.
O reconstrucție ridicolă a vieții regale din Franța
de dinainte de teroarea revoluționară.
E o mașină a timpului.
Iar acum, Carmen e regina lui, costumată în Marie Antoinette.
Acum e a ta.
Ca toți bărbații, fiul meu e un idiot care n-a înțeles niciodată femeile.
A iubit multe și a ars câteva,
dar n-a avut niciodată istețimea de a citi un plan atât de evident.
Bătrân oribil ce ești!
Bătrân sărac!
Bătrân neiubit de nimeni!
- Ce porcărie! - Nu știi să câștigi un război.
E adevărat, frumusețea și inteligența nu merg împreună.
Așa se termină această aventură ridicolă.
Și-a sacrificat viața ca să îndeplinească porunca Sfântului Duh.
Fanaticul religios perfect.
Biserica noastră trebuie resuscitată, ca și Domnul nostru, Isus Hristos.
Amin, monseniore.
După ce termini raportul, va trebui să-l învingi pe Satana
și să-l omori pe vampir.
Și dacă găsești vreun document valabil la purtător,
care poate fi de folos bisericii, ia-l cu tine.
Documente de la bancă, acte de firmă,
documente semnate de oameni importanți, miniștri, afaceriști, orice…
Lasă-i să vorbească.
Gata.
Mergem?
Tată?
Tată!
Frate…
Mergem?
Tată?
Filistenii veniți să jefuiască locul acesta
nu știau că adevărata comoară a casei
au fost cărțile adunate de fiul meu de-a lungul vieții.
Scrisorile lui Napoleon către fratele său, jurnalele lui Darwin,
Mein Kampf, de Adolf Hitler, în ediție princeps,
Declarația de Independență a Republicii Chile.
Și alte piese prețioase
pe care le vom vinde la licitație cu milioane de lire.
Asta a strâns contele.
Dincolo de crime,
munca lui de-o viață a fost să ne transforme în eroi ai lăcomiei.
ARCA
Se știe că inimile vampirilor sunt cele mai delicioase.
Sunt și cele mai eficiente pentru a ne reînnoi corpurile.
E greu de explicat, dar fiecare fibră de inimă
care ne coboară prin piepturi
ne întinerește.
Fiul meu a preferat să rămână în această țară.
N-am avut de ales.
Copiii din ziua de azi fac ce vor!
Spune că cei mai periculoși stângiști sunt aici.
Vom vedea.
E posibil să găsesc interesant să fiu bogată într-o țară a săracilor.
Dacă vrei vorbe, cheamă un bărbat.
Dacă vrei fapte, cheamă o femeie.
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Dan Ilioiu