Dajte meni. Hvala.
Pardon.
Se opravičujem.
- Mati, zakaj se potikaš tu? - Kmalu se začne, njega pa še ni.
- Nan, lorda Richarda ni. - V redu je. Pojdi dol.
Kako je lahko v redu?
- Je Conchita oblečena? - Ja. Pojdi dol.
Ne bi smela biti glavna junakinja.
To vlogo sem vedno z veseljem prepustila sestri Jinny in prijateljicam.
Vem, da bo prišel.
Dekleta verjamejo, da je zgodba tragedija, če ni ljubezenska zgodba.
Ne eno ne drugo me ni niti malo zanimalo.
Svet je vedel, da je bila prijateljičina zgodba ljubezenska.
Burno romanco s čednim angleškim lordom
lahko nadgradi le velika poroka v visoki družbi,
da bi Conchiti zavidali tudi tisti, ki ji do zdaj še niso.
Nihče pa ni ljubosumen na nevesto, katere ženin se ne prikaže.
- Ne. Spodaj? - Gosti še niso opazili.
- Saj bo prišel, Conchie. - To naj bi bil najlepši dan. Vsi so tu.
Sovražim ga! Prav mrzim ga.
Groza.
Seveda ga ljubim. Vem, da ga. Morala bi vedeti.
Sinoči je bil tako odsoten.
- Richard te obožuje. - Nan.
Povedati bi mu morala, mar ne?
Nočem, da se poroči z menoj iz nuje, temveč zato, ker si želi.
- Ja. - Uničena sem.
Kje je?
- Večina je že prispela. - V redu bo.
Začniva te oblačiti,
- on pa bo kmalu tu. - Ne, Nan. Ne vem.
- Kaj bova? - Ponj grem.
Ne, Nan. Trapa.
Kaj delaš?
Nehaj. Kaj delaš?
- Zmešana si. - Ponj grem.
- Ljubi bog. - Kaj dela?
Ta punca!
Ne bežim ali karkoli.
- Ne! - Se opravičujem.
Je prav, da...
- Imam ga! - Ja! Ja, Nan!
Nan, obupno si videti.
To vedno želiš slišati.
Pridi noter! Poroka!
- Moja. - Ja, poroka je,
- a nihče ne mara govoriti o tem. - Pridi se uredit!
- Za poroko. - Slišali ste zanjo.
Za poroko ne morete biti preveč čisti.
- Ja. - Vsi pretiravajo.
Se želite poročiti?
Nisem... To ni bilo... Nisem vas zasnubila.
- Nan, pridi že. Potrebujem te. - Annabel, nehajte že s tem direndajem.
- Materam je težko ugoditi. - To je moja guvernanta gdč. Testvalley.
- Pridite noter, prosim. - Ja. Res moram...
Nan, poglej! Prišel je. Dickova kočija.
Seveda je prišel!
- Nan, obleči se moram! - Prišel je!
Poročila se bom!
Nan.
Poslušaj. Ničesar ne reci.
Vso noč nisem zatisnil očesa. Pismo daj Conchiti.
Ne. Tudi ti ji ga nočeš dati. Z njo ni nič narobe.
- Seveda ni, toda moji starši... - Ne boš zvalil krivde nanje.
Seveda ne bi hoteli priti. Večino časa povzročam težave.
Se nisi imel poleti imenitno?
- S Conchito? - Ja.
Še nikoli tako. Toda ali se bo znašla v Angliji?
Jo bodo sprejeli? Conchita vzbuja pozornost.
- Kot sonce je. Danes pa... - Poroka je le predstava.
Conchitin oče je zaljubljen v tvoj naziv. Želi, da New York vidi, kako je bogat.
Conchita je zaljubljena vate.
Marička.
Ja. Kaj pa želijo tvoji starši?
Ne vem. Najbrž, da se vrnem domov in se začnem razumno vesti.
- Conchita je čudež. - Ja.
- Z njo sem srečen. - Ja! Vidva s Conchito.
Kdo se želi razumno vesti? Kdo si želi medlega življenja?
Kam greš?
Poročit se s svojo prelepo
...čudovito ženo!
Nan, povej ji, da jo ljubim.
Saj že ve, trap.
Kočijaž, glavni vhod, prosim. Poročil se bom.
Si najlepša stvar na svetu.
Razen Jinny.
In Lizzy.
In kodra.
Torej si med petimi najlepšimi stvarmi.
- Petimi? - Ne, šestimi. Zagotovo.
Seveda nočeš, da te občudujejo.
Nočem, da me moški občudujejo, sama pa se lahko, ne?
Zapletena si. Obe sva.
- Conchita, prelepa si. - Prekrasna.
Na nov svet, dekleta.
Na poroke, moške in zabave.
Ne v tem vrstnem redu.
- Kaj najprej? - Kaj najprej?
Dragice, vedno smo najprej me.
- Vedno. - Vedno.
Bi zaprisegle s krvjo ali penino?
- Penino! - Seveda!
PO ROMANU EDITH WHARTON
Srečno.
Ne boš me pozabila, ko boš v Angliji, mar ne?
Kdo si že ti?
Vau.
- Bodi duša zabave. - Saj sva.
Podvezici moram sneti. Grobi sta.
Dame.
Se opravičujem.
Zunaj.
- Pardon. - Se opravičujem.
- Zaletavam se v ljudi na stopniščih. - Kako ne bi, če plešete na njih?
Običajno samo hodim po njih. Včasih morda poskočim,
če je ob vznožju kaj, kar me razveseli.
Iti moram, čeprav mi ni do tega.
- Kam greste? - Domov. Mati je na smrtni postelji.
Ne morem verjeti, da sem to rekel na glas.
- Poleg tega zdravniki ne vedo vedno... - Komaj kdaj.
Šele za nocoj sem dobil kabino na ladji, čeprav sem vse rotil. Res moram...
Prišli boste domov in mati vas bo zelo vesela.
Rad bi vas vzel s seboj.
Saj ste od tam do sem.
Najino prvo potovanje.
Mimogrede, sem Nan. Nan St. George.
Nasvidenje, Nan St. George.
Tu smo. V središču dogajanja.
- Po samo petih letih. - Petih kratkih letih.
Ko smo bili sosedje v Saratogi, kdo bi mislil...
Da boste takoj prišli za nami.
- Ta prostaški smeh. - Ljubica, zdaj si tu.
Uživaj.
Dami.
Našel sem najlepši razgled na zabavi.
Ga. Paramore.
Prišla je. Poglej obleko.
Ga. Paramore.
Upali smo, da naletimo na vas. Zaradi povabil na gala ples.
Sem ga. St. George.
To je moja Jinny, ena od družic.
- In moja Lizzy. - Ja. St. George.
- Iz Saratoge. - Zdaj živimo v mestu.
- Soprog je bil uspešen na borzi... - Dobro zanj. Dobro za vse vas.
- Ga. Closson, vaši kanapeji so slastni. - Hvala.
Oprosti, mati, bi morala...
- Ne. Prav si ravnala. - Ga. St. George.
To sezono se žal ne morete udeležiti newyorških plesov.
- Ne razumem... - Moja mati...
- Lejdi Brightlingsea. - Ja, seveda.
Moja mati vztraja, da vas in vaši hčeri,
Conchitini družici, povabim v London.
London?
London? London v Angliji?
- Vse Conchitine družice? - Ga. Paramore, govori se,
da je New York za določena uglajena dekleta postal preveč omejen.
- Zelo omejen, se strinjam. - Jaz prav tako.
- Poleg tega se mudi. - Sezona se začenja.
Da lahko Jinny in druge debitantke predstavijo na debitantskem plesu.
Kraljici.
Zelo prijazno od lejdi Brightlingsea.
Ga. Paramore,
naslednjo sezono, ko se Jinny vrne, če se vrne...
jo morda lahko pregovorite, da se oglasi na vašem plesu.
Gdč. Testvalley, poznate lorda Richarda?
Annabel, kmalu boste videli, da je Anglija zelo majhna.
Lejdi Hopeleigh želi, naj te spomnim...
Lejdi Hopeleigh me nima kaj spominjati.
Jean Hopeleigh bodo ta teden predstavili na kraljičinem plesu.
Njena prihodnost je v tvojih rokah.
Mati, Jean Hopeleigh bi morala vedeti, da se ne bom poročil z lovko na moj naziv.
Theodore, ima čisto kožo, bistre oči in ravna ramena.
In ni omejena kot nekatere.
Veš, da me to...
Vem, da bi najraje, da te zamenja mehanski vojvoda Tintagelški.
Strmenje me ne moti tako zelo. Toda hrup in neumnosti...
Samo pogledat pojdi, Theodore. Zame.
Izberi uglajeno mlado damo, prosim.
Pridi nazaj noter. Nan.
Poglejte, angleško drevo.
Angleška živa meja!
Angleška ovca na angleškem polju.
Kako si, ovca?
Nan, prosim.
Jinny, skuštrana boš.
Kakšno pričesko bo Jinny imela nocoj?
Iz las.
Morda. Lizzy, lord bo gotovo opazil, da so tvoji lasje bolj bleščeči.
- Samo pravim, da imaš lepšo polt od Lizzy. - Lizzy je moja najboljša prijateljica.
Lord in lejdi Brajtlingsi nas bosta gotovo vesela.
Brightlingsea, mati. Že stokrat sem ti povedala.
- Izgovori se britlsi. - Ne morem si zapomniti.
Starši lorda Richarda so gotovo zelo očarljivi.
- Vi ste delali zanje, gdč. Testvalley. So? - Očarljivi?
Ja. Ja.
Na svoj način.
Vsa zoprna skupina jih je.
Samo najstarejši Virginia in Elizabeth sta debitantki,
a vztrajajo, da pridejo vsi.
James, kot drugi sin veš,
da si moraš ustvariti premoženje ali ga priženiti.
So novopečene bogatašinje in najbrž prav grozne,
a če nam bodo newyorške zavrženke popravile streho, bomo morali potrpeti.
Vsaj na suhem bomo.
Me boš prodala najbogatejši ponudnici?
Imam izbiro?
Seveda. Dve sta.
Bo izgubljen brez mene?
Oče? Seveda.
Upam, da boš samozavestnejša brez njega.
Upam, da bosta vidve vedno samozavestni.
Prekipevava od samozavesti.
Poglej Jinny.
- Mabel! - Vidim te!
Skupaj bodimo samozavestne.
Zanima me, ali Conchita prekipeva od sreče.
Dekleta!
Conchie!
- Nan! - Poglej te.
Čudovita si.
Marička.
Dekleta, dekleta.
Nikoli niso pri miru. Niti ena.
Kar naprej poskakujejo.
Pazi, saj poskakujejo v našo smer.
Kmalu ne bo več angleške družine brez ameriškega strupa v venah.
Brez njih si ne moremo privoščiti ne strupa ne ven.
- Si ogleduješ kandidatke? - Samo opazujem.
- So vse tako bogate kot Conchita? - Eden od očetov je v ameriški vojski.
Ameriška vojska ne obstaja.
Pravijo mu polkovnik.
V ZDA še zobozdravnikom pravijo polkovnik.
Dekleta, ne predstavljate si, kako zelo nosečnost ovira ples.
Pojdimo noter, da vam razkažem hišo.
- Je najin ples slabši zaradi nosečnosti? - Nihče se ne pritožuje.
Ga. Elmsworth, kakšen blagoslov, da je Conchita že tako visoko noseča.
Precej visoko, ja. In tako kmalu po poroki.
Pravijo, da je predstavitev kraljici začetek sezone,
a je le popoldanski aperitiv pred zabavo, ki se začne zvečer. Na plesu.
Upam, da ste prinesle najboljše obleke.
Vse mladenke v Londonu komaj čakajo debitantski ples.
Vse življenje čakajo, da vidijo pravega vojvodo,
in paradirajo, da bi našle soproga.
Ponosni so na staro tradicijo in pozabijo, da imamo v sodobnem svetu
radiatorje in električne luči.
Conchie, si v redu?
Hiša je polna kač. Pazi se jih.
Misliš, da so vsi vznemirjeni?
Draga moja, najina soproga sta obogatela s poslom,
- zato naša čustva niso pomembna. - Kako si sploh drznemo obstajati?
Pet let so nam zapirali vrata pred nosom.
Čudno, da zaradi tega nimamo čisto ploskih.
Navadite se na morje tišine in čim močneje plavajte v njem.
Jaz še nisem utonila.
Ni juha slastna?
Zelo je rdeča. In topla.
- Ni topla, ga. Elmsworth? - Topla juha je.
Angleži vsekakor znajo pogreti juho.
Ni pa prevroča. To me veseli, lejdi Brajtlingsi.
- Brightlingsea. - Lejdi Brightlingsea.
Pogrešali smo te v New Yorku.
On ni utegnil pogrešati vas.
V Angliji je ogromno dejavnosti in možnosti za moške.
Všeč mi je, da punce lahko čepimo doma in čakamo, da se vrnejo.
Kaj je jutri na vrsti, Richard? Jezdenje, streljanje, kartanje?
Upam, da ne vse hkrati.
To ne bi bilo... Na konju.
Na konju.
Lepe slike imate, lord Seadown.
So ti vse všeč?
No...
Marsikatera mi je všeč.
- Gotovo so veliko vredne. - Sreča, da jih ni treba prodati.
Richard zna izbrati vredne stvari.
Je tisto lejdi Jane Grey?
- Kje? - Ni veliko njenih portretov.
To bi lahko bilo delo Georgea Gowerja, a če je to lejdi Jane Grey,
bi bilo prezgodaj za Gowerja, ne?
Devetdnevna vladavina se mi je zdela zelo kratka,
nato pa sem prečkala Atlantik.
Zelo dobro.
Kaj vi menite o portretu, gdč. St. George?
Všeč so mi njene roke.
Je res šele pol enajstih?
Ura normalno teče, ta kraj je kriv.
Pogrešam lepoto in klepet.
Seadown se je je nocoj naužil.
Jutri na plesu poskusi ne privabiti pozornosti.
Ja. Ja, seveda.
Lahko jih boš očarala s svojimi strokovnimi opazkami.
"Njene roke so mi všeč."
Poskrbela bom za to.
Nehaj.
Si sploh čistiš nohte? Poglej to.
Saj res, jutri. Moram vam pokazati svojo obleko.
Grem... Nehaj.
Grem.
Vredno bo.
Glavo pokonci, ljubica. Še vedno si lepša.
Moja lepota bo nekoč uvenela.
- Kaj počnete v sobi? - Vedemo se kot ljudje.
- Nismo v New Yorku. - Tega se zavedam.
Rekel si, da sem duša zabave.
Zdaj si lejdi Marable. Bodi soproga.
Tu se nihče ne vede tako. Prosil sem te, da se lepo vedeš.
- Psa si kupi. - Sama si hotela priti.
Tebe sem izbrala. Tebe ljubim.
Jaz pa tebe.
Toda srepi pogledi in norčevanje. Težko je.
Naslednji teden se vrnem.
Odhajaš? Nosečo soprogo zapuščaš?
Do roka je še več tednov.
In ples?
Oprosti. Za nekaj časa moram stran.
Brez tebe ne bom smela iti.
- Žal mi je. - Pač ne bom šla. Super.
- Conchie, si v redu? - Ne. Ne bom šla na ples.
Tudi doma se lahko zgražajo nad menoj.
Saj sem rekel. V Angliji se morda ne bo znašla.
- Rekel si tudi, da je opojna. - Ja, kar je zelo zabavno.
Seveda je, a ne vsak dan.
Od jutra do večera. In v prisotnosti mojih staršev.
Po pogrebu naj bi postalo lažje.
Kar seveda ne drži.
Jutri greš na debitantski ples?
Ja.
Nimam izbire.
Tvoja mama je bila najlepša ženska, kar sem jih kdaj videl.
Njene lepote se ni dalo upodobiti.
Gdč. Testvalley je rekla, da čim nižje.
Nato kraljica stegne roko...
In ti jo poližeš.
Bo kraljica opazila, če ti bo koder ušel?
Mati bo.
Drži. Ne pozabi, brado gor, pogled dol.
Govori z vsemi, a uporabljaj kratke besede,
da jih ne zmedeš.
Ne sprašujte. Ko bi videle ptiča.
Jinny, London bo navdušen nad teboj.
Plešite, dokler se vam ne zvrti.
Si videla moje čevlje? Še hodim komaj.
Pleši, dokler se ti ne zvrti. Slišiš?
Daj, Nan! Pridi!
Jinny, pridi.
Dekleta, ni časa za zabavo. Kočije so na poti.
Jinny, to je tvoja priložnost. Le eno dobiš. Bodi resna.
- Gremo, gremo. - Conchie.
Si dobro?
Nisem ga ljubila, ker je bil lord, ne?
Zdaj pa je komaj moški.
Ob vkrcanju na ladjo sva bila enakovredna, a bližje ko je bil domu,
večji je bil prepad med nama.
Presrečna sem, da si tu.
Nan, poslušaj.
Ko bo napočil čas, boš...
Tu bom.
- Ja. - Tu bom. Seveda bom.
- Dobro. - Ja.
- Čisto pravi otrok je. - Ja.
Kako sploh...
Podoben mi bo. Srečo ima.
To je bistvo otrok. Toda ne bo podoben njim.
Kaj če bodo do mojega otroka takšni, kot so do mene?
Tu bom. Obljubim.
- Res? - Ja, seveda.
O, Nan.
Dekleta se spustijo po stopnicah, moški pa izberejo eno?
Želim si, da bi bila Conchita tu.
Kakšna torta.
Šla bi jo pogledat, a komaj hodim.
Čevlji me zelo žulijo.
Zakaj so vsi...
- Kdo je to? - Častni gost, vojvoda Tintagelški.
Vojvoda?
Najboljša partija v Angliji.
Nan.
Tako je prav. Glejte pod noge.
Menda mu je mama že izbrala nevesto.
Tam je. Jean Hopeleigh.
Vojvoda pa je idealen sin.
Tam sta.
Glavo pokonci, Jinny. Ramena nazaj.
Štirinajst.
Nan?
Menda sta Američanki.
Neposredni in vulgarni. Gotovo sta premožni.
Predstavljajte si ju na hrbtu z nogami narazen.
Ali pa kot človeški bitji, ki se ne zmenita za vaše mnenje
in jima ni mar, ali ste kralj ali gospod.
Nan St. George.
Okno, uhan, stopnišče.
- Oprostite, samo besede naštevam. - Vi.
Ste imeli dovolj?
Kot govedo so.
Pretiravate. Meni se zdijo prav ljubke.
Ja, so pa tudi človeška bitja. So duhovite in pametne.
Kako je vaša mati?
Moje sožalje.
Greva?
Vsekakor.
Gremo?
Ne vem, ali bi jo pojedla ali se skrila vanjo.
Večer bo dolg. Gotovo lahko oboje.
Jo pogrešaš?
Ne samo to.
Matere so nenadomestljive.
Pogrešam svet, katerega del je bila.
Tudi očeta pogrešam,
celo ko sva v isti sobi.
Kaj je bilo to?
Pleši.
To je precej hudo, mar ne?
Huje ne more biti.
Ne bi te smeli spustiti na visoko.
- Uhani, čevlji. - Uhan ni bil moja krivda.
- Če boš samo stopila na stol... - Kaj boš naredil?
Ustavil te bom. Nekako.
- Annabel! - Sem ti rekla. Menda je sploh ne zanima.
Sinoči pri večerji je bilo enako.
Kako naj me opazijo, če je ona zraven?
Zdaj so vsi pozorni nate.
Trudim se, utrujena sem, ta obleka pa je zelo tesna.
Nan se sploh ne zmeni za nazive. Vse to se ji zdi trapasto.
Neumno je. Kdo si želi biti del...
Jaz. Meni je všeč. Rada bi koga spoznala.
Iz Amerike smo prišli, ti pa zganjaš direndaj kot vedno. Vse si uničila.
Tvoja sestra se trudi tako kot ti.
Čevelj je vrgla na torto.
Zakaj jo vedno zagovarjaš? Morebiti še sama ne veš.
Kje imaš ponos?
Ponos, Virginia?
Tukaj je.
Točno tu.
V Nan in v tebi. V mojih deklicah.
Žal mi je.
- Ne razumeš, Nan. Ne razumeš. - Kaj?
Kot v New Yorku je, le da nas tu sovražijo iz drugega razloga.
- Opaziti me morajo. - Saj so te.
- Vsi so govorili... - Čisto malo sem napredovala,
ti pa navdušuješ ljudi povsod,
izjavljaš duhovite in pametne opazke ali pa ti moški ližejo torto s prstov.
- Samo eden je bil. - To ni šala.
Moje življenje je odvisno od tega. Pomembno je.
Mati se vedno postavi zate in te daje na prvo mesto.
Ko rečem, da mi gre dobro, odvrne, da tebi tudi.
Ne bi smela biti pomembna. Nikoli, saj nisi njena hči.
Kaj?
- Ne bi smela reči tega. - Česa? Kaj si rekla?
- Ne. - Kaj si rekla?
Nisem kriva, da sta to tajila. Majhna sem bila.
- Poznaš očka. - Kaj sta tajila?
Ena od očetovih prijateljic je...
Mati se je hotela izogniti škandalu.
Nihče ni vedel. Ne ve.
Ne bi ti smela povedati. Žal mi je. Mati ne sme vedeti, da sem ti povedala.
- Prosim, Nan. - Tukaj sta.
Annabel, daleč smo prišli in dejansko si moteč element.
Gdč. Testvalley je prijazno ponudila, da jutri zjutraj,
- samo za teden ali dva... - Zgodaj bova hodili spat, Nan.
Gradovi, o katerih sva se pogovarjali. Svež morski zrak v Cornwallu.
Lejdi Hopeleigh pravi, da te je Jean čakala na plesu.
Kar naj čaka.
Kaj pa ti, Theo?
Hočem, da me pustite pri miru,
dokler ne najdem dekleta, ki me ne pozna.
Le kje bi našel takšno bitje?
Nočem, da me zasledujejo kot divjo žival.
Sprehodila se bom.
Nan?
Nan!
- Si bil na banki? - Huje je, kot sem mislil.
Kako je šlo z Američanko?
Videl sem jo.
Mislim, da gre po načrtu.
Potem boš potreboval to.
Od tvoje mame je.
Za božjo voljo,
Angležinje to počnemo že več rodov brez kakršnega koli pompa.
- Otrok prihaja. Prihaja. - Dobro.
Močno potisnite. Tako.
Nisem vedela, da je kdo...
Prestrašil sem vas.
Če bi vedel, da je še kdo tu...
Se opravičujem.
V redu je.
To niso moje obleke.
Ne. Malo bi vas...
- Malo bi vas... - Tiščale?
- Da. - Da.
Ste umetnik?
- Slikam. - Mar res?
Samo...
Svetlobo sem občudovala.
Ni...
Ni boljšega kraja za slikanje,
čeprav sem komaj kdaj prijela čopič.
Plaža nas vse navdihne.
Ja. Ne samo plaža. Tudi pečine.
In grad. Ste ga videli od blizu?
Izjemen je.
Menda res.
- Kakorkoli... - Kakorkoli...
- Iti moram. - Ja.
Nan sem.
Theo.
- Theo? - Theo.
Smem?
O bog. Napaka je.
Naslikal sem...
Ptico.
- No... - Prelepa je.
- Spominja na žabo ali nekaj. - Ne.
Zanič je. Znova sem začel.
Recimo.
Predstavljaj si, kaj lahko postane.
Se opravičujem. Človek redko govori
brez zadržkov z osebo, ki je ne pozna dobro.
Misliš? Meni se zdi lažje.
Morda bi lahko...
Pogosto sem na plaži. Pridem slikat ali plavat.
Žal se vračamo domov v New York.
Škoda.
Srečno s ptičjimi žabami.
Hvala.
Nasvidenje.
Prevedla Nena Lubej Artnak