Aš paimsiu. Ačiū.
Atsiprašau.
Motina, ko čia sėlinate?
Tuoj prasidės, o jo čia nėra.
Nane, lordas Ričardas neatvyko.
Viskas gerai. Leiskitės žemyn.
Kaipgi gali būti gerai?
- Končita apsirengusi? - Taip. Leiskitės žemyn.
Man niekad nebuvo lemta būti dėmesio centre.
Visuomet mielai leidau
- dėl to rungtis... - Atvažiuos.
sesei Džinei ir draugėms.
Žinau, kad atvažiuos.
Mergaitės mokomos, kad jei istorija ne apie meilę,
tai apie tragediją.
- O manęs visai nedomino... - O jei neatvažiuos?
nė viena iš tų temų.
Visas pasaulis žinojo, kad mano geriausios draugės istorija apie meilę.
Staiga įsiplieskusią meilę su gražiu Anglijos lordu
galėjo lydėti tik didžiulės aukštuomenės vestuvės,
kad jos užtikrintai
sukeltų pavydą tiems, kas dar nepavydėjo Končitai.
Bet niekas nepavydi nuotakai, kurios jaunikis nepasirodė.
Ką nors matai?
- Nieko. O apačioje? - Na, svečiai beveik nepastebėjo.
- Konče, jis ateis. - Šiandien turėjo būt
pati gražiausia diena. Ir čia susirinko visi žmonės.
Vaje, nekenčiu jo. Neįsivaizduoji, kaip negaliu jo pakęsti.
Dieve.
Aišku, kad myliu jį. Žinau, kad myliu.
Tiesiog turėjau žinoti.
Vakar jis atrodė toks atitolęs.
Ričardas niekad nebūna
- toliau nei čia. - Nane.
Reikėjo jam pasakyt, ar ne?
Bet nenoriu, kad jis vestų mane iš pareigos,
noriu, kad vestų iš meilės.
Taip.
Aš pasmerkta.
Kur jis?
- Dauguma svečių jau savo... - Viskas bus gerai.
Pradėkime vilktis suknelę,
- gal jis tuoj pasirodys... - Ne, Nane. Nežinau.
- Ką darysime? - Aš atnešiu.
Ne, Nane, nekvailiok.
Ką tu darai?
Liaukis. Ką tu darai?
- Nane, pakvaišai. - Aš atnešiu.
- O Viešpatie. - Ką gi ji daro?
Ta mergina!
Aš ne bėglė ar dar kas.
- Ne! - Atsiprašau.
Ar jums tikrai reikia...
- Radau! - Taip, Nane!
Nane, atrodai kaip baidyklė.
Visuomet lauki tokių žodžių.
Eik vidun! Vestuvės!
- Taip, mano vestuvės. - Vyksta vestuvės.
- Ir niekas apie tai nenori kalbėti. - Ateik ir susitvarkyk.
- Vestuvėms. - Žinote apie jas?
Pasirodo, jose reikia būti švariam.
- Taip. - Kaip visi nerimsta.
Ar jūs norite tuoktis?
Ne... Aš ne... Tai ne...
Aš nesiperšu.
- Ateik, Nane. Man reikia tavęs. - Anabele, nebekelk sąmyšio.
Su motinomis sunku.
Ji ne motina, o mano guvernantė panelė Testvali.
- Prašau eiti vidun. - Taip.
Man tikrai reikia eiti...
Nane, žiūrėk! Jis čia. Ten Diko karieta.
Na žinoma, kad jis čia!
- Nane, nagi! Turiu apsirengti! - Jis čia!
Aš išteku!
Nane.
Klausyk, nieko nesakyk.
Šiąnakt nė bluosto nesudėjau. Privalai perduoti jį Končitai.
Ne. Manau, jog ir tu nenori, kad ji jį gautų.
Končita neturi jokios ydos.
Žinoma, kad neturi, tai tik dėl mano tėvų.
Neversk kaltės tėvams.
Žinoma, kad jie nenorėjo atvykti.
Aš visada gyva bėda.
Bet argi vasara nebuvo nuostabi?
- Su Končita? - Taip.
Nuostabiau nėra buvę. Bet ar ji derės Anglijoje?
Ar ji pritaps?
Končitos neįmanoma nepastebėti.
Ji kaip saulė.
- Šiandien... - Šiandien tik pasirodymas.
Končitos tėvui patinka, kad tu lordas,
jis nori visam Niujorkui parodyti, kiek pinigų uždirba.
Končita myli tave.
Vajetau.
Taip. O ko iš tavęs nori tėvai?
Nežinau. Turbūt, kad grįžčiau ir imčiau protingai elgtis.
- Dieve, Nane. Ji stebuklas. - Taip.
- Ji svaigina mane. - Taip! Tu ir Končita.
Kas nori elgtis protingai? Ir kas nori gyventi tylų gyvenimą?
Kur važiuoji?
Vidun vesti savo gražiosios...
nuostabiosios žmonos!
Nane,
pasakyk Končitai, kad aš myliu ją.
Ji tai jau žino, kvaily.
Vadeliotojau, prašom pro paradinį įvažiavimą. Aš vedu.
Nesu mačiusi nieko gražesnio už tave.
Išskyrus Džinę.
Ir Lizę.
Ir pudelį.
Na, tuomet tu - mano gražiausiųjų penketuke.
- Penketuke? - Ne, tikrai šešetuke.
Na tau tikrai neįdomu, ar kas nors tavimi žavisi.
Man neįdomu, ar manimi žavisi vyras.
Juk pati galiu žavėtis savimi.
Tu sudėtinga. Mes sudėtingos.
- Nieko, paimsiu... - Končita, kaip gražiai atrodai.
Atrodai nuostabiai.
Merginos, už naują pasaulį.
Santuokos, vyrai, pobūviai.
Nebūtinai tokia tvarka.
O kas svarbiausia?
Kas svarbiausia?
Mielosios, mes visada svarbiausios.
- Visada. - Visada.
Prisieksime krauju ar šampanu?
- Šampanu! - Žinoma!
KONČITA KLOSON
DŽINĖ SENT DŽORDŽ
LIZĖ ELMSVORT
MEIBELĖ ELMSVORT
NANĖ SENT DŽORDŽ
PAREMTA EDITOS VORTON ROMANU
Sėkmės.
Nepamirši manęs, kai nuvyksi į Angliją?
Gali priminti, kas tu tokia?
- Būk šventės siela. - Mes ir esam šventės siela.
Reikia nusirišt tuos keliaraiščius. Nuo jų perši.
Damos.
Atsiprašau.
Susitikim.
- Atsiprašau. - Atsiprašau.
Vis susiduriu su žmonėmis ant laiptų.
Taip. Na, pavojinga ant jų šokti.
Taip. Aš paprastai laiptais tik lipu.
Kartais kas dvi pakopas, jei apačioj stovi kas nors, ką labai malonu matyt.
Dabar pats netinkamiausias metas, bet aš turiu išvykti.
- Kur vykstate? - Namo. Mano motina miršta.
Dovanokit, negaliu patikėti, kad pasakiau tai balsu.
Gydytojai visada, žinote...
Dažniausiai jie mažai ką žino.
Tiek to, iki šio vakaro niekaip negalėjau
gauti laivo. Bet man tikrai metas...
Grįšite namo ir labai nudžiuginsite motiną.
Jei tik keliautumėt su manim.
Keliavau. Nuo ten iki čia.
Mūsų pirma kelionė.
Beje, aš Nanė. Nanė Sent Džordž.
Iki pasimatymo, Nane Sent Džordž.
Mes čia. Vidury prestižinio renginio.
- Ir prireikė tik penkerių metų. - Taip. Trumpų penkerių metų.
Brangioji, kai buvome kaimynės mažojoje Saratogoje,
kas būtų pagalvojęs...
Kad mums persikrausčius seksite iš paskos.
Tas nežabotas juokas.
Mieloji, dabar tu čia.
Mėgaukis.
Damos.
Na, turbūt čia gražiausi šventės vaizdai.
Žiūrėkit. Ponia Paramor.
Ji čia. Pažiūrėk į jos suknią.
Ponia Paramor.
Tikėjomės jus sutikti, kad pakalbėtume dėl kvietimų į bendruomenės pokylį.
Aš ponia Sent Džordž, ponia Paramor.
O čia manoji Džinė. Viena iš pamergių.
- Ir manoji Lizė. - O, taip. Sent Džordžai.
- Šeima iš Saratogos. - Dabar gyvename mieste.
- Mano vyrui nepaprastai pasisekė inves... - Kaip jam gerai. Kaip jums visoms gerai.
Ponia Kloson,
- jūsų sumuštinukai tiktų ir lordams. - Ką jūs, dėkoju.
Atleiskit, motina, ar turėjau...
- Ne. Elgeisi deramai. - Ponia Sent Džordž,
Deja, manau, kad negalėsite lankytis Niujorko pokyliuose šį sezoną.
- Na, nesuprantu, kodėl... - Mano motina...
Ledi Britelsi.
Ak, na žinoma.
Taip. Motina reikalauja, kad pakviesčiau jus ir jūsų dukteris,
Končitos pamerges, į Londoną.
Į Londoną?
Tikrąjį Londoną? Anglijoje?
- Visas Končitos pamerges? - Sklinda kalbos, ponia Paramor,
kad kai kurioms rafinuotoms merginoms Niujorke per mažai galimybių.
- Išties per mažai, tikrai pritariu. - Taip, ir aš tikrai pritariu.
Ir būtina...
Prasideda sezonas.
...kad Džinė ir kitos debiutantės
būtų pristatytos visuomenei debiutančių pokylyje.
Ir karalienei.
Karalienei.
Na, ledi Britelsi labai maloni.
Beje, ponia Paramor,
kai Džinė grįš kitą sezoną, jei tik grįš,
gal susigundys užsukti į jūsų nedidelį bendruomenės pokylį.
Panele Testvali, pažįstate lordą Ričardą?
Na, Anabele, greitai sužinosi,
kad Anglija labai maža.
Vakar ledi Houplėj parašė prašydama priminti...
Ledi Houplėj neturi teisės man nieko priminti.
Džina Houplėj bus pristatyta visuomenei šią savaitę karalienės pokylyje.
Žinai, kad jos ateitis tavo rankose.
Motina, Džina Houplėj turėtų žinot,
kad niekada nevesiu tos, kuri medžioja mane dėl titulo.
Jos skaisti oda, Teodorai, plačios akys ir lygūs pečiai.
Ir ji nėra paviršutiniška kaip kitos.
Žinai, kad tokios progos mane...
Žinau, pakeistumei save netikru Tintadželio hercogu,
jei tik galėtum.
Galiu priprast prie spoksojimų.
Bet tas triukšmas ir absurd...
Tik pažiūrėk, Teodorai. Dėl manęs.
Ir dėl rafinuotos panelės.
Sėskis. Nane.
Žiūrėkit, angliškas medis.
Angliška gyvatvorė!
Angliškos avys angliškoje ganykloje.
Kaip gyvuojate, avys?
Nane, prašyčiau.
Džine, negalėsim iššukuoti tau plaukų.
Kaip, tavo manymu, šiandien susišukuos Džinė?
Šukomis.
Galbūt. Neabejoju, Lize, lordas pastebės, jog tavo plaukai labiau žvilga.
Tik sakau, kad tavo oda spindi skaisčiau už Lizės.
Lizė mano geriausia draugė, motina.
Būsime prašmatniai sutiktos pas lordą ir ledi Braitelsius.
Jie Britelsiai, motina.
Šimtą kartų sakiau.
Reikia sakyti Britelsiai.
Aš tokia. Niekaip neįsimenu.
Esu tikra, kad lordo Ričaro tėvai bus žavingi.
Dirbote pas juos, panele Testvali? Jie žavingi?
Žavingi?
Taip...
savotiškai.
Siaubinga, jų gyvas galas.
Tik vyresnėlės Virdžinija ir Elizabetė yra debiutantės.
Bet jos vis tiek veržiasi atvažiuoti visos.
Džeimsai, žinai, kad kaip antrasis sūnus
turi arba daug uždirbti, arba pelningai vesti.
Visos neseniai praturtėjusios, taip. Esu tikra, kad jos bjaurios,
bet, jei Niujorko atstumtosios gali praturtinti mus,
turbūt teks kęsti jų antplūdį.
Bent jau pasipelnysime.
Tai parduosite mane turtingiausiajai?
Ar aš turiu pasirinkimą?
Taip, be abejo turi. Jos dvi.
Ar jis nepražus be manęs, Nane?
Tėvas? Žinoma, kad pražus.
Ir tikiuosi, kad be jo būsite drąsesnė.
Tikiuosi, kad jūs, mergaitės, visada būsit drąsios.
Mes? Mes tikros drąsuolės.
Pažvelkite į Džinę, ji bebaimė.
Meibele! Matau tave!
Visos kartu galime būti bebaimės.
Įdomu, ar Končitą jau aplankė laimė.
Merginos!
Labas, merginos!
Merginos!
Konče!
- Nane! - Kaip atrodai.
Tu tiesiog nuostabi.
Vargeli.
Merginos.
Visos iki vienos nenustygsta vietoje.
Nuolat staiposi.
Na, atsargiai, kai staipysis šalia tavęs.
Nespėsim nė mirktelt ir Anglijoje nebeliks šeimos
be nuodingo amerikiečių kraujo.
Bet kaip be jų turėsime nuodų
ar kraujo?
Vertini pasirinkimą?
Tik stebiu.
Jos visos turtingos kaip Končita, mama?
Vienas jų tėvas tarnauja amerikiečių kariuomenėje.
Amerikiečių kariuomenėje? Tokios nėra.
Jos vadina jį pulkininku.
Jungtinėse Amerikos Valstijose pulkininkais vadina ir dantistus.
Merginos, neįsivaizduojate,
kaip nėštumas trukdo šokti.
Eime vidun. Aprodysiu namus.
Kaip manai, ar mūsų gebėjimas šokti suprastėjo po nėštumo?
Aš tikrai dėl to nesiskundžiau.
Kokia palaima, ponia Elmsvort, kad Končitos nėštumas jau toks ryškus.
Išties kone žydi.
Ir taip greitai po vestuvių.
Žinoma, jie apsimeta, kad sezonas prasideda su karaliene,
bet tai tik dienos įžanga.
Linksmybės prasideda vakare. Pokylyje.
Tikiuos, turit puošnius drabužius rytojui.
Visoms Londono merginoms gniaužia kvapą prieš debiutančių pokylį.
Jos visą gyvenimą laukė, kad galėtų gyvai pamatyti hercogą
ir nusileisti laiptais ieškodamos vyro.
Jie taip didžiuojasi savo senienomis, kad pamiršta, jog šiais laikais
turime radiatorius
ir elektrą.
Konče, tau viskas gerai?
Čia knibždėte knibžda gyvačių. Žiūrėk, kad neįkąstų.
Kaip manai, ar visi taip jaudinasi?
Brangioji, mūsų vyrai praturtėjo tik prekiaudami,
tad mūsų jaudulys prastesnis už kitų.
Kaip mes drįstame egzistuoti?
Penkerius metus mums prieš nosis užtrenkdavo duris.
Stebiuosi, kaip mūsų nosys nėra plokščios.
Pasiruoškit tylos vandenynui, plaukite jame kaip išmanote.
Aš kol kas nenuskendau.
Argi sriuba ne pasakiška?
Kokia raudona. Ir šilta.
- Argi ne šilta, ponia Elmsvort? - Išties šilta.
Jei ką ir žinau apie anglus, tai jie puikiai šildo sriubas.
Bet ne karšta. Visa laimė, ledi Braitelsi.
- Britelsi. - Britelsi. Ledi Britelsi.
Pasiilgome jūsų Niujorke, lorde Ričardai.
Jis neturėjo laiko jūsų pasiilgti.
Anglijoje vyrams netrūksta veiklų ir galimybių.
O nuostabu tai, kad mes merginos galime sėdėti namie
ir laukti, kol jie grįš.
Ką rytoj veikiate, Ričardai? Jojat, šaudot, lošiat kortomis?
Tikiuosi viskas ne vienu metu.
Būtų neįmanoma...
raitiems.
Raitiems.
Man patinka jūsų paveikslai, lorde Sidenai.
Visi patinka?
Oi, na, aš...
Man dauguma jų patinka.
Neabejoju, kad jie labai vertingi.
Kaip pasisekė, kad jų nereikėjo parduoti.
Ričardas moka išsirinkti vertingus daiktus.
Ar ten ledi Džeinė Grei?
- Le... Kur? - Jos portretų mažai.
Pamaniau, gal čia Džordžo Gauerio.
Bet jei čia ledi Džeinė Grei, tuomet...
Tapyta per anksti, kad būtų Gaueris, tiesa?
Manydavau, kad devynios dienos karaliavimo
yra labai trumpas laikas, kol neperplaukiau Atlanto.
Puikus pastebėjimas.
Ką jūs manote apie portretą, panele Sent Džordž?
Man patinka jos rankos.
Dabar tikrai tik pusė vienuolikos?
Ne laikrodžiai lėtai tiksi, o ši vieta įstrigusi.
Merginos, man čia taip trūko grožio ir pokalbių.
Sidenui šiandien nieko netrūko.
Galbūt rytoj pokylyje galėsi pasistengti neatkreipti į save dėmesio.
Oi, žinoma.
Leisiu tau pademonstruoti savo profesionalias menines įžvalgas.
„Man patinka jos rankos.“
Būtinai.
Baik.
Ar bent valai panages? Pasižiūrėk.
Palaukit. Privalau parodyt suknelę, kurią rytoj vilksiuosi.
Atsikelsiu... Baikit.
Parodysiu.
Bus verta.
Nenukabink nosies, brangioji. Tu vis tiek mūsų gražioji.
Vieną dieną būsiu ta, kuri buvo graži.
Ką tu ten veiki?
Tą, ką žmonės veikia.
- Čia ne Niujorkas, Končita. - Žinau.
Kas nutiko su „būk šventės siela“?
Dabar tu ledi Marabl, tad metas būti žmona.
Niekas čia taip nesielgia. Juk prašiau elgtis deramai.
- Gal tau reikia šuns. - Pasirinkai čia atvykti.
Pasirinkau tave. Aš myliu tave.
O aš myliu tave.
Į visus šnairavai ir replikavai.
Jaučiuos kaip mūšyje.
Aš grįšiu kitą savaitę.
Išvyksti? Kai žmona tuoj gimdys?
Na, tau dar liko daug laiko.
O kaip dėl pokylio?
Atleisk. Kurį laiką negaliu čia būti.
Be tavęs jie man neleis eiti.
- Končita, nepyk. - Tad neisiu. Nuostabu.
- Konče, viskas gerai? - Ne, negerai.
Neisiu į pokylį.
Jei noriu, kad manęs nepaisytų ir nepalaikytų, galiu tiesiog likt namie.
Ar nesakiau to?
Kad gal ji nepritaps Anglijoje.
- Taip pat sakei, kad ji svaigina tave. - Taip, svaigulys smagu.
Be abejo, bet ne kasdien.
Ne nuo ryto iki vakaro. Ne tada, kai mato mano tėvai.
Atrodytų, kad po laidotuvių turi palengvėti.
Žinoma, kad nepalengvėja.
Taigi, rytoj debiutančių pokylis?
Taip.
Ką dar reikia padaryti?
Niekad nesu matęs gražesnės moters už tavo motiną.
Jos grožio neįmanoma nutapyti.
„Kaip galima žemiau“ sakė panelė Testvali.
Tuomet karalienė ištiesia ranką...
O tu ją palaižai.
Manai, karalienė pastebėtų išsprūdusią garbaną?
Motina pastebėtų.
Taip, pastebėtų. Atmink: smakrą į priekį, akis žemyn.
Kalbėk su visais vyrais, bet trumpais žodžiais,
nes nenorime nieko sutrikdyti.
Neklauskit. Paukščiui ne itin pasisekė.
Džine. Palauk, kol tave pamatys Londonas.
Merginos, turit pažadėti šokti, kol apsvaigs galva.
Šokti? Matei mano batus?
- Aš nepaeinu. - Aš galiu.
Šok, kol apsvaigs galva. Ar supranti?
Nagi, Nane!
Džine, nagi.
Nagi, mergaitės. Ne laikas žaisti. Prašau. Karietos pakeliui.
Džine, čia tavo galimybė.
Turėsi tik vieną, tad žiūrėkim į tai rimtai.
- Eime. - Konče...
tau viskas gerai?
Nemylėjau jo dėl to, kad jis lordas, brangioji.
O dabar jis tarsi net ne vyras.
Lipome į laivą lygūs,
bet artėdamas link namų
jis tik tolo nuo manęs.
O Dieve, kaip džiaugiuosi, kad tu čia.
Klausyk, Nane...
kai šis vaikelis gims, ar tu...
Aš būsiu čia.
- Taip. - Žinoma, kad būsiu čia.
- Gerai. - Taip.
- Nes čia tikras vaikas. - Taip.
Kaip išvis...
Ir jis bus panašus į mane. Žinai, pasisekė vaikeliui.
Praktiškai tokia kūdikių paskirtis,
bet jis nebus panašus į juos.
Kas, jei jie elgsis su mano vaikeliu taip, kaip elgiasi su manimi?
Na, aš būsiu čia. Prižadu tau.
- Tikrai? - Taip, be abejo.
Nane.
Tai merginos tiesiog leidžiasi laiptais,
o vyrai gali rinktis kurią?
Norėčiau, kad Končita būtų čia.
Tas tortas.
Eičiau jo apžiūrėti, bet vos paeinu.
Batai baigia mane pribaigti.
Kodėl visi...
- Kas jis toks? - Garbės svečias -
Tintadželio hercogas.
- Hercogas? - Ne.
Geidžiamiausias Anglijos jaunikis.
Nane.
Štai taip, merginos. Žiūrėkite, kur einate.
Nors girdėjau, kad hercogo motina išrinko už jį.
Štai ten, žiūrėkite. Džina Houplėj.
O hercogas tobulas sūnus.
Štai jos.
Galvą aukštyn, Džine. Pečius atgal.
Keturioliktoji gerai atrodo.
Nane?
Tie amerikiečiai.
Stačiokiški ir vulgarūs.
Įsivaizduokit kalnus pinigų.
Įsivaizduokit jas ant nugaros ir išskėstomis kojomis.
Arba įsivaizduokit, kad jos - žmonės, kuriems visai nerūpi nei jūsų nuomonė,
nei jūsų kilmė, nei padėtis.
Nanė Sent Džordž.
Langas, auskaras, laiptai.
Atleiskit, aš tiesiog mėtau žodžius.
Jūs.
Tai jums jau pakako?
Jos kaip naminiai gyvuliai.
Truputį žiauru. Man jos žavios.
Taip, jos be galo žavios,
bet jos taip pat yra žmonės su humoru ir protu.
Kaip jūsų motina?
Labai užjaučiu.
Eime?
Žinoma.
Eime?
Neapsisprendžiu, noriu jį valgyti ar pasislėpti jame.
Na, naktis ilga. Esu tikras, kad viską spėtume.
Ilgitės jos?
Ne vien ilgiuosi.
Motinos niekas nepakeis.
Ilgiuosi pasaulio, kuriame ji buvo.
Na, tiesą sakant, aš ir tėvo ilgiuosi,
net kai būname viename kambaryje.
Kas čia dabar? Kas čia buvo?
Tiesiog šokime toliau.
Labai blogai, tiesa?
Blogiau nebūna.
Jums tikrai negalima būti aukštose vietose.
- Auskarai, bateliai... - Aš dėl auskaro nekalta.
Jei ateity užlipsite bent ant kėdės...
Kas? Ką padarysite?
Turbūt sustabdysiu jus.
Kaip nors.
Anabele!
Sakiau jums. Jos net neturėtų dominti.
Taip elgeisi ir vakar per vakarienę.
Kaip mane pastebės žmonės, kai ji šalia?
Dabar be vargo atkreipi žmonių dėmesį.
Bet aš taip stengiuosi, taip pavargau,
dar ta suknia spaudžia.
O Nanei visa tai nė nepatinka -
tie lordai, titulai ir panašiai. Jai tai kvaila.
Teisingai. Kvaila. Kas norėtų būti to dalimi...
Aš noriu. Man patinka. Norėjau su kuo nors susipažinti.
Tokį kelią sukorėme, o tu kaip visada
sukeli sumaištį ir viską sugadini.
Aš tikra, kad tavo sesuo taip pat stengiasi.
Ji numetė batelį ant torto.
Kodėl visuomet ją palaikote ir ginate?
Ar bent pati žinote?
Kur jūsų išdidumas?
Mano išdidumas, Virdžinija?
Na, jis čia.
Štai čia.
Jis Nanėje ir tavyje. Mano dukrose.
Atsiprašau.
- Tu nesupranti, Nane. Nesupranti. - Ko?
Viskas kaip Niujorke. Tiesiog čia mūsų nemėgsta dėl kitų priežasčių.
- O mano darbas - būti pastebėtai. - Ir tave pastebėjo.
- Visi kalbėjo, kad... - Vos pasistūmėjau į priekį.
Tuo tarpu tu trauki visus,
galvoji ką šmaikštaus ar juokingo pasakyt
arba duoti vyrams laižyt tortą nuo piršto.
- Ten buvo tik vienas vyras. - Aš nejuokauju, Nane.
Čia mano visas gyvenimas. Jis svarbus.
Motina visada tave palaiko ir tu jai svarbesnė už mane.
Kai sakau, kad man gerai sekasi, ji atsako „Nanei irgi“.
Neturėtum būt svarbiausia.
Niekada neturėtum būt svarbiausia, nes nesi jos dukra, Nane.
Ką?
Neturėjau to sakyti.
Ko? Ką tu ką tik pasakei?
- Ne, Nane. - Ką pasakei?
Ne aš kalta, kad jie nutylėjo.
Aš buvau mažytė.
- Žinai, koks tėtis. Tai buvo... - Ką nutylėjo?
Viena tėčio meilužių susilaukė...
Motina nenorėjo apkalbų.
Niekas nežinojo ir nežino.
Nane, tikrai neturėjau tau to pasakyti. Atsiprašau.
Prašau, nesakyk motinai, kad tau pasakiau.
- Prašau, Nane. - Štai kur judvi.
Na, Anabele, atvykome iš toli
ir išties atrodo, kad tu truputį keli sąmyšį.
Tad panelė Testvali pasiūlė išsiruošti rytoj su aušra.
- Tik savaitei ar dviem... - Eisime anksti miegoti, Nane.
Aplankysime aptartas pilis. Įkvėpsime gryno oro prie jūros Kornvalyje.
Ledi Houplėj sakė, kad Džina laukė tavęs pokylyje.
Ji gali laukti į valias.
O ką tu gali daryti, Teo?
Būti paliktas ramybėje, motina,
kol sutiksiu merginą, nežinančią apie hercogus.
Neįsivaizduoju, kur tokią rastumei.
Man nusibodo būti sekamam, kaip laukiniam žvėriui.
Manau, pamankštinsiu kojas.
Nane?
Nane!
Ką sakė banke?
Blogiau, nei maniau.
Kaip sekėsi su amerikiete?
Mačiau ją, manau,
viskas vyksta pagal planą.
Tuomet tau reikės šito.
Jis tavo motinos.
Dėl Dievo meilės.
Anglijos moterys iš kartos į kartą
gimdydavo nesiskųsdamos.
- Vaikelis lenda. - Gerai.
Stipriai stumk. Šaunuolė.
Nežinojau, kad čia yra kas...
Išgąsdinau jus, aš...
Jei būčiau žinojęs, kad čia kas nors yra...
Atsiprašau.
Nieko tokio.
Matau, kad ne mano.
Ne. Jie būtų
- gan... - Mažoki?
- Taip. - Taip.
Jūs menininkas?
- Aš tapau. - Tikrai?
Aš tik...
žiūrėjau į šviesą.
Argi ji ne...
Neįsivaizduočiau geresnės vietos tapyti,
nors beveik nesu tapiusi.
Paplūdimys visus paverčia menininkais.
O taip. Na, ne tik paplūdimys. Uolos taip pat.
Ir pilis. Esate matęs ją iš arti?
Neįtikėtina.
Taip.
- Tai aš... - Tai...
- Man reikėtų... - Taip.
Aš Nanė.
Teo.
- Teo? - Teo.
Galiu pažiūrėti?
O Dieve. Čia tiesiog klaida.
Tai...
- Aš... - Tai paukštis.
- Na, tai... - Gražu.
Na, jis atrodo kaip...
- kokia varlė. - Ne.
Beviltiška, tad pradėjau iš naujo...
kaip ir.
Įsivaizduokit, kuo tai gali tapti.
Atsiprašau. Manau, nedažnai
galima taip laisvai kalbėti su žmogumi, apie kurį nieko nežinai.
Taip manote? Man atrodo, kad taip lengviau.
Galbūt mes...
Aš dažnai čia būnu, tapau arba plaukioju.
Ne, deja, mes grįšime namo į Niujorką.
Na, labai gaila.
Sėkmės su... varliapaukščiais?
Ačiū.
Viso geriausio.
Išvertė Kristina Čeidaitė