UNA SÈRIE DE NETFLIX
Corre!
Veus? Tot ha sortit bé.
Jo també vull una lletra.
GAIREBÉ SOL A CASA
Què tal la tutoria? Aprovaràs Educació Física?
Oh, no! Un altre amic s'ha convertit en un zombi.
És molt difícil matar un amic.
Ei, Max.
No t'he sentit arribar.
James, estàs bé?
Crec que soc somnàmbul.
És l'escola, Max. De debò que m'està matant.
Literatura, Música, Història, Àlgebra, Història d'Àlgebra,
entregues, deures, projectes, Educació Física, Tutoria…
No paro de sentir el timbre de l'escola ressonant-me en aquest cap rodó.
Ja sé què et passa. Tens la crisi de la infància.
Crisi de la infància?
Què hi veus, aquí?
És un elefant?
Veus un elefant?
O estàs estressat o ets un maníac homicida.
Necessites un dia de relax.
Descansa, fes-te la pedicura.
No puc, no tinc dits al peu.
Que mono.
M'aniria bé un dia de relax.
Però quan passarà això?
Soc un nen, no controlo la meva existència.
Doncs fes-ho abans no et tornis boig.
I si no, recorda,
aquest pal és al costat de la llar de foc
per si et converteixes en zombi.
On te'l deixo? Mira, aquí.
Sí.
Mama, papa, m'he adormit!
Porteu-me amb cotxe o faré tard i em miraran tots com si fos un monstre.
Espereu, no em deixeu aquí!
S'han oblidat de mi, ara faré tard.
Excepte si no hi vaig.
Llavors només serà una falta. Però no, no puc fer-ho, no?
O sigui, s'han oblidat de mi, no és culpa meva, és seva.
Això és tenir voluntat pròpia?
Per què parlo sol?
Perquè estic sol a casa i ningú em sent i no em poden dir què he de fer.
Avui no vaig a l'escola!
Primer jugaré a videojocs amb la roba cara del papa,
després baixaré l'escala amb trineu,
construiré i em menjaré un castell fet de creps,
faré tirs de ferradura a casa
i obriré aquell calaix dels pares on no puc mirar mai.
Que comenci el contrari de l'escola!
El meu primer dia lliure, quins nervis.
Bé, toca fer la primera jugada en aquest joc.
Crec que és el primer cop que jugo sense interrupcions.
Hi ha algú a fora.
Potser si no dic res se n'anirà.
Doncs resulta que no.
Bon dia, senyor. Quin bon dia, oi?
Em dic Joan Ambulant
i vinc a presentar-li el millor sistema de seguretat del món.
Ets un venedor ambulant i et dius Ambulant de cognom?
Doncs sí.
No és massa obvi?
Abans em deia Steff Ador, però me'l vaig canviar.
Ben fet.
És propietari o llogater?
Els que em van dur al món em deixen viure aquí.
Així que protecció oficial, genial.
Miri's aquest tríptic…
Malauradament, llegir tríptics s'assembla massa a llegir
i a l'escola, i avui és el meu dia lliure.
A més, no et vull aquí.
Genial,
perquè el Fora-Intrusos 3000 és la millor manera de fer fora algú.
Prefereixo una opció més retro.
Ai, carai.
Quin client més tossut,
però jo soc un venedor tossut.
A fer servir les escales com toca!
Hola de nou.
Para d'interrompre'm.
Jo no he parat el trineu, ha estat la fricció.
Ja sap, un cos segueix en moviment fins que una altra força s'hi oposa.
No ho sabia, però ara sí.
Cada dia s'aprenen coses noves.
Aprendre? Eh!
Avui res de classes!
Quina gana. Però no és hora de dinar.
Espera, no soc a l'escola.
Puc menjar quan vulgui!
El castell de creps.
Esmorzar quan jo vulgui.
A omplir-me la panxa de discs de farina
amb una capa de deliciosa suor d'arbre.
Que bo.
Jo també en vull.
Tu!
Sí, senyor, jo.
No hauria pogut entrar si tingués un Fora-Intrusos 3000.
No només gestiona plagues,
també té plaques solars que fan que recuperi la inversió.
Farien falta vint anys per recuperar la inversió,
i veient l'estat de la capa d'ozó, la sobrepoblació i els recursos actuals,
a part dels pets de vaca,
el planeta i la humanitat ja l'hauran dinyat.
- No em puc oposar als càlculs. - Doncs no.
Un moment, has dit càlculs?
M'has fet fer Matemàtiques!
Fora d'aquí. Fuig!
Les creps!
No sé jo si em serviran de res.
Prou d'espatllar-me el dia lliure!
Bon dia, senyor.
Té sovint visitants indesitjats i persistents a casa?
Sí, sense parar! Tu!
Doncs tinc una oferta que no pot deixar escapar.
Si compra el Fora-Intrusos 3000,
no només estarà més segur,
tindrà el plaer de contribuir a fer gran el capitalisme
a través de la ingenuïtat.
No penso comprar res.
M'encanten els reptes. Endavant!
D'acord, a veure qui guanya.
Ha arribat el moment.
El moment de marxar.
Endavant!
Senyor? És aquí?
Soc el Sr. Ambulant.
Ui.
Això per fer-me fer Ciència el meu dia lliure.
I ara, el millor llançador de ferradures entra al camp.
Es prepara, parpelleja.
Un altre cop.
Un tercer cop,
agafa aire,
fa un pas i…
Fer-me treballar el meu dia lliure!
El Fora-Intrusos 3000 també pot foragitar visites.
No tant com aquest pal.
Ja entro jo sol.
Ostres, tu.
Carai, quin llançament.
No havia vist res semblant des del rècord de Jan Železný del 1997.
De fet, era 1996, el centenari. Els Jocs Olímpics són cada quatre anys.
Si es calcula des dels primers, l'any 1896…
No! M'has fet fer Educació Física, Mates i Història.
Pobrissó.
D'acord, Ambulant, tu guanyes.
Pots instal·lar el Fora-Intrusos 3000.
Està de sort.
M'he pres la llibertat d'instal·lar-lo quan he arribat.
Ha de firmar a la línia de punts.
De fet, no hi ha punts, però és el que es diu.
I com funciona, exactament?
És facilíssim.
El Fora-Intrusos s'activa per veu.
Ah, sí?
Fora-Intrusos, fes fora tots els intrusos.
Bon intent.
Però ho he posat en francès perquè no ho activés abans de pagar.
Francès, eh?
Parla francès?
Oui, monsieur. Fora-Intrusos, intrus! Tirez vous!
Apagui-ho! Si us plau, senyor.
Tinc família, una família de venedors.
Enfin!
M'ha fet practicar francès.
Bé, almenys puc seguir amb el meu dia.
Benvingut a casa.
Està gaudint del seu nou Fora-Intrusos 3000?
Què hi fas, a casa meva?
- Vol dir casa meva? - Com?
Una cosa que no ha fet avui és llegir… l'imprès que li he donat.
Firmant el contracte, ha acceptat donar-me la casa com a pagament.
Com?
Quan he dit que era venedor, havia de veure que era un paràsit.
Així que necessito que se'n vagi de casa meva.
No me'n vaig enlloc!
Doncs llavors està en una propietat privada.
Intrusion! Tirez a vous!
És el meu dia lliure. No…
D'acord. Vols que resolgui problemes? Genial.
Informàtica!
Amb l'ordinador desactivaré les càmeres.
Oh, no.
Ui!
Ostres…
S'hi haurà d'esforçar més.
No pateixis.
Desactivaré el tauler de control.
És més difícil del que sembla.
Classe de música.
És insuportable!
Educació Física!
Mates! Un, dos, tres, quatre, sis.
Ciència. Què et sembla, això?
Brillant.
Perdó! No es mogui.
I ara, l'última classe del dia.
Història.
Història?
Sí.
Perquè és el que ets ara.
M'heu estudiat a Història?
Ah, ja ho entenc.
Vaja, vaja…
Estàs suspès!
El Max tenia raó. Aquest pal té molts usos.
Quin desastre de dia lliure.
Ara que estic sol, puc obrir el calaix misteriós dels pares abans que…
James?
Em quedo sense saber quin cognom tinc.
Per què tenim això?
Si no tenim llar de foc.
Què has fet?
Que què he fet? A vosaltres què us sembla?
Heu marxat i m'heu deixat aquí sol,
així que he volgut dedicar el dia a fer tot el que no puc fer mai.
I igualment no he pogut fer res!
Fill, és dissabte.
Genial, i ara em toca fer Ciutadania.
Subtítols: Albert Vilalta
Vaja, vaja…