UNA SÈRIE DE NETFLIX
Corre!
Veus? Tot ha sortit bé.
Jo també vull una lletra.
UN DESODORANT PLE D'EMOCIONS
ESCOLA POLSEGUERA
Sí, desodorant! Ja soc un adult.
Ostres, James, què t'ha passat?
Ahir vaig anar a provar un club.
Quin?
El d'escacs.
I per què aquest?
Perquè soc l'únic que no té cap afició.
Fins i tot el meu amic en té.
Ets un as a Competició de sentiments.
M'hi estic esforçant molt.
Estic suant la cansalada i jo no he suat mai.
Sí que fas una mica de pudoreta.
No pateixis, tinc un remei.
Té, prova això.
Gràcies, tio.
Però què fas? És per a les aixelles.
"Avís: només per a aixelles"?
Podria ser la meva afició: ser el rebel que ignora avisos.
Què està passant? Salat, pudent…
Això no són llàgrimes, és suor!
Suor? Dels ulls?
No pot ser.
I ara toca classe.
Potser ningú no em veurà si em poso darrere teu.
Qui és? James? On ets?
Hola.
Ai, James, encara estàs trist perquè t'he guanyat a escacs?
No sé si el meu club de fans té vacants, però t'asseguro que jo en soc el rei.
No. I que sàpigues que no m'has guanyat.
Ho he deixat perquè no estic d'acord amb el nom que tenen les peces.
Per què el rei té una creu?
I què hi pinten els cavalls? Jo no vull matar animals.
Si et defenses encara tinc més ganes de marginar-te,
però tanta llàgrima em fa pensar que t'ha afectat
i no vull gastar tanta energia en tu.
Me'n vaig.
No em mireu, me'n vaig.
No cal que em jutgeu d'aquesta manera.
Genial, per fi ha parat.
Ben fet, James. Molt bé.
Confondre i vèncer un oponent amb les emocions no és gens fàcil.
Estic impressionat.
Oponent? Més aviat assetjador, no?
Són el mateix al club que entreno jo, Competició de sentiments.
Guanyem fent servir emocions.
El meu club!
APUNTA'T
I ho fas molt bé.
El Max és el nostre ploraner per excel·lència.
Però el seu gran rival, Jason el Dolç…
No diguis el seu nom, que després tinc malsons.
Em va enviar una foto amb el premi de l'any passat
i porta botes de cocodril.
Intimidants i modernes.
De fet, saps què, James?
Just ara tinc un membre de baixa. Un esquinç de llagrimal.
Hola.
Què et semblaria unir-te al club per a la competició de demà?
Ens ajudaries moltíssim.
Ja, gràcies, però no ho sé.
Ara tenim entrenament. Vine a veure què et sembla.
No sabràs si t'agrada si no ho proves.
COMPETICIÓ DE SENTIMENTS: ENTRENAMENT
POLSEGUERA
Emoció.
Tothom, que vingui tothom.
Tothom, us presento el James.
Està pensant d'unir-se al club.
Hola.
Va, no et quedis aquí plantat. Ensenya'ls què saps fer.
Ah, d'acord. Un moment.
Ai mare! De zero a plor desconsolat en 1,8 segons.
No havia vist mai res semblant.
James, segur que podries derrotar el Jason el Dolç.
Destrossar-lo. Fer-lo miques.
Bullir-lo en les seves llàgrimes de perdedor.
Ai, per fi guanyarem un campionat.
Endavant, James.
- Hip, hip, hurra! - Som-hi!
Sí.
He trobat una afició, Max. Sents? Per fi.
Com pot ser la teva afició? És la meva.
Has vist com aplaudien.
Les llàgrimes no són reals, és trampa.
Hi ha cap norma contra antitranspirants?
No, qui hauria de fer-ne un mal ús?
Doncs no és trampa.
Va, Max. Si ho faig per tu, tio.
Tens malsons amb el Jackson.
Es diu Jason.
Jackson, Jason, joystick… És igual.
Ja me n'encarrego jo, de debò. Serà graciós.
LLIGA DE COMPETICIÓ DE SENTIMENTS
Carai, avui som molts.
Mira quins rivals més arrogants, tots vestits amb roba de casa bona.
M'encanten els diners.
I mira, allà hi tenim el Jason el Dolç.
Sé que els professors no han d'odiar nens, però com l'odio!
Perdó, m'he imaginat un gosset veient la seva primera posta de sol.
Pagaria per aquell mocador!
Bé, sensibles,
la primera ronda serà un debat commovedor, de sentiments, o sigui, sensibler.
Al costat esquerre, hi tenim el Jason el Dolç,
campió, de cor tendre i llengua ensucrada.
I al costat dret, el Max.
Qui commogui més el públic guanya.
I el tema? Honestedat als esports.
Preparats, llestos, emoció!
Ser honest als esports és important
perquè si no ho ets, és que fas trampa.
Gràcies, Max, però el que ens hem de preguntar és…
què és l'honestedat?
No tinc paraules. M'he quedat muda.
Canvi! Tranquil, amic, me n'ocupo jo.
Sí, ens podem preguntar què és l'honestedat
i fer com si fóssim filòsofs, o baixar del burro i admetre
que no passa res per no ser honestos si no ens ajuda a guanyar.
Quants jugadors sortirien al camp
si l'entrenador els digués que no poden guanyar? Cap.
I quantes baralles hi hauria si tothom digués què pensa?
"Jugues com un nen petit."
"Ets un tren de rodalies? Perquè sempre fas tard."
"Busques brega? Vine aquí!"
Seria una carnisseria, sang per tot arreu.
Així que, pensant-ho bé,
és millor no ser honestos, si ajuda a guanyar.
Guanyador de la primera ronda.
Guanyador!
Ara toca llàgrimes musicals. Sempre m'emociono.
Els jugadors sentiran la cançó més trista del món
i el primer que ompli la galleda guanya.
Destrossa'l.
Llestos, ploramiques? Un, dos, tres, emoció!
A guanyar!
Guanyador!
Estava clar.
Jovenets, ara toquen abraçades.
Heu de fer abraçades amb sentiment i el que faci cedir l'altre guanya.
Què?
Vull veure abraçades normals. Ni trencar l'esquena ni fer pessigolles.
Aquí hi ha unes normes, i penso fer que es compleixin.
Entesos?
Un, dos, tres, emoció!
- Abraçada. - Moixaina.
Carícia.
Destrossa'l, James.
Guanyador!
Està passant, per fi.
Una ronda més i guanyem.
Estic tan content que podria vomitar i menjar-m'ho.
Això fem les mosques, vomitar i menjar.
Ara torno.
Va, n'ha de quedar algun.
Busques això?
Sí!
Però què fas?
Ja ho has sentit, una més i som els guanyadors.
- No vols guanyar? És la teva afició. - Ja no.
Ho has espatllat tot amb la teva olor recarregada i intoxicant.
Bé, doncs ara és la meva afició.
No, no ho és i tampoc ho serà mai
mentre facis servir això, o Urpa de voltor,
Llamp de tigre, Borrasca ninja,
Canó de pantera, Tanc de llop o Torpede de mostela.
El meu desodorant!
Va, James, troba una cosa en què siguis bo.
Arriba el final decisiu, l'última prova de la competició.
Em cau la llagrimeta.
Aquesta prova val el doble.
Encara no està decidit. Queda un debat emotiu.
El tema:
"Robar l'afició del teu amic. Bona o mala idea?"
Max, guanyo segur.
James…
No són llàgrimes. He fet servir un desodorant especial.
Ja està dit.
És cert.
Són llàgrimes alimentades per mentides.
Veig que la Competició de sentiments no fa per a mi,
sinó per al meu millor amic.
I una vida sense afició és millor que una vida sense el Max.
Ai, James!
El que fa per a tu és ser amic meu.
No aplaudiu!
És un trampós.
Jason el Dolç torna a guanyar!
Ai, que amables.
Una reverència.
"Seva"!
És una ceba.
- És el que he dit, "seva". - Què?
Mira, ja ho parlarem, però…
Trampós!
Tant el James com el Jason el Dolç estan desqualificats.
Aleshores, no guanya ningú?
No!
El Jason està desqualificat i no guanyem?
No!
No és just!
La vida no és justa!
Hi ha hagut un gir inesperat i tenim guanyador.
Sí!
No em crec que un desodorant ens hagi fet això.
Sí, hi haurien de posar un avís.
Tens raó. Hauríem de demandar.
Podria ser la meva afició.
Mira, Jason, rebota i al cul t'explota!
Ara sí que pots plorar.
He guanyat! Per fi!
Et mereixes el premi, Max.
Per què? Soc el millor?
Perquè ets el millor que no ha fet trampa.
Sí!
Plora, Jason!
Subtítols: Albert Vilalta