Я тут недавно почув щось феноменальне.
Каже мені один…
НЕ СУДИ КНИЖКУ ЗА ОБКЛАДИНКОЮ
…«Ти чув? Пол Маккартні вмер».
Я такий: «Що? Ні. Коли?»
Він каже: «О,
під час турне в Штатах, у Cow Palace, 31 серпня 1965-го. Так.
Його вбило ЦРУ». Я не жартую.
«Уряд замінив його двійником».
А я такий: «Ні, ні. Це велика помилка,
бо якщо це правда, хто тоді написав "Let It Be"?
Джон Едґар Гувер? Сумніваюся.
Деяку туфту гурту Wings – можливо».
Але… Це зайвий раз доводить,
що вірити можна тільки фактам.
Ти живий? Як ти? Джей-Пі, не мовчи.
- Він… - Не рухайся.
Джей-Пі, як ти? Цілий? Як? Що?
Я послизнувся.
Він упав. Я його витяг.
Ану помовч. Ясно тобі? Заткнися.
Ти живий. Усе в порядку.
Так. Інший бік. Так.
Останнє питання. Скільки пальців?
Усе нормально! Без паніки! Струсу немає!
Повертайтесь якнайскоріше.
Гей, Фінн. Ти як?
- Джун. - Сер.
- Отримала повідомлення? - Так. Кім дзвонив.
- Попросив приїхати. - Добре.
- Без проблем. - Кім, розчистимо місце.
Треба зачистити місце пригоди.
Зрозумів.
Cер, а що з тюремною групою реагування?
Подзвонити? Сказати, що його взяли?
Ти вже дзвонив у тюрму?
Так. Так, так. Усе добре.
Добре. Щезніть.
- Добре. - Їдемо.
- Джун. Зробиш нам послугу? - Так.
Відвезеш вундеркінда в лікарню Сент-Кетрінз?
Хай оглянуть.
А хіба ми не чекаємо парамедиків?
Ні, ні. Краще самим його відвезти.
Спитай доктора Чакраварті.
- Чакраварті? - Так, так.
Він тимчасовий, але уважний.
А що… А що буде з ним?
- З утікачем? - Так. Ви його…
- допитаєте? - Так.
Я з ним побалакаю, поки чекаємо групу реагування з тюрми.
Коли закінчимо, наберу тебе.
Хотів, щоб ти знала поточну ситуацію.
Добре.
Дякую.
Ну все, ходімо. Сьогодні я ваша водійка.
- Везіть нас на Вільямс-стріт. - Добре. Ви сідаєте, сер?
Ні, ні.
Сядь у кабіну.
Здрастуй, Біллі.
КРИМІНАЛЬНЕ МИНУЛЕ
Намагайтесь не заснути.
Увімкнути вам музику?
Та нє.
Заспівай мені, якщо хочеш.
Ага, зараз.
Я в кутку, бачу, як ти її цілуєш
- Хочеш іти пішки – співай далі. - Та ну.
Я ж тут Чому ти мене не бачиш?
О-о-о Танцюю собі…
- Сама. - Ага! Бачиш? Вечірка в розпалі.
А десь є кнопка, яка вимикає цей рагульський флірт?
Ого. Я образився.
Я ж думав, я в ударі.
Я впав у воду, ти в курсі?
О, так. Так, так. Нічого.
Там було дуже слизько.
Слизько? Серйозно? Вау. Дякую, матусю.
- Що? - Спочатку субота, тепер це.
Не вдавай, що немає трохи…
Трохи чого?
- Саффолк-сквер. - Саффолк-сквер? А що з ним?
Ти що, не памʼятаєш?
Я там був, на Нейлзворт-стріт.
Мене викликали в той день. Як підкріплення.
- А я думаю: знайомий голос. - То був я.
Око довбаної бурі. «Необхідна термінова тактична підтримка».
То був ти? Ти видав попередження?
Так, коли вже було пізно,
вони вже були на середині вулиці.
Джей-Пі…
Паскудно. Я забарився. Бо нерви здали.
Теж послизнувся. Як сьогодні.
Малий загинув через мене.
Тепер я мушу з цим жити.
Ти ні в чому не винен.
Я повинен був лише видати попередження. Хіба ні?
Попередити, і все. Чому я цього не зробив?
Знаєш що?
Співочий ти мені більше подобався.
Що? Що тепер?
Ми поїхали.
- Куди? - А ти як думаєш?
У тюрму.
- Стоп… - Що ми маємо?
Від вироку залишилося шість років.
Крім того, ти заліз до матері бідолашної дівчини.
- Злам з проникненням. - Я її й пальцем не зачепив.
- Заворушення на Саффолк. - То не я!
Напад на мого підлеглого на каналі.
- Усе було не так! - Твоє слово проти його, Біллі.
Ось, це твоє життя.
Я до чого веду. Коли вийдеш, голова в тебе буде сива, як у мене.
ДЖЕЙКОБ
- Так, синку. - Алло. Це я.
Привіт.
Слухай, дзвонив Зак.
Можна їм забрати Джейка в наступний вівторок?
Бо в Лії якась циркова підготовка,
і вона… хоче, щоб Джейк теж там був…
Так, можна. Якщо… якщо він сам хоче.
Хіба ми про це не говорили?
Не знаю… Говорили?
Так, можливо. Слухай, ти знаєш…
знаєш, коли сьогодні повернешся?
Ще не знаю. Я просто…
Не впевнена.
- Побачимося. - Добре. До зустрічі.
Ти їй не сказав.
Джейк, не про все можна поговорити по…
Пізніше їй скажемо.
Це був Лео, мій партнер.
Ненавиджу це слово.
Так. Я теж.
Він хитрує: дзвонить із синового телефона,
бо точно знає, що я відповім.
- Підступно. - Я знаю.
І хто тепер фліртує?
- Мрій більше. - Та я просто…
Але додому мені таки треба.
Повідомити, що мене перевели до вас.
- А це проблема? - Можливо.
Ми з твоїм босом уже працювали разом.
Він казав?
Ні.
- Але до мене доходили чутки. - Он як? Про що?
Про те, що ти йому шарпала нерви,
але зрештою все владналось.
Щось таке.
Джон-Пол Браунлі?
Я.
Ну ходімо. Покажіть, на що здатні.
Розмріялись.
Я мрійник.
- Алло. - Як він? Усе добре?
Я б сказала, в жахливій нормі.
Добре. Слухай. Ти мені потрібна.
Скину координати. Як скоро доберешся?
Що сталося? Де група реагування?
- Їдуть. - Ви його спитали?
Про Саффолк-сквер? Удар ножем? Аякже.
- І? - Назвав кілька імен,
перевіримо. Неспростовних доказів поки що немає, але є один момент.
Він переховувався в банді
і «виказав».
Натякнув на щось інше.
- Ви про що? - Мені потрібна людина, яка засвідчить.
- Ну добре. - Чудово.
Біллі. Детектив Ленкер.
Отже. Шоу починається.
Повтори, що казав.
Біллі, розкажи про Саффолк-сквер.
Я бачила тебе там.
Я не мав іншого вибору.
Я мусив піти.
Сказали: «З тебе послуга». Типу як…
- Випробування? - Так.
У тебе був з собою ніж?
Звісно, ні.
- Сказали: це для сміху. - Для сміху?
Просто вжарити, розумієте?
- Провчити тюрбаноголових. - Біллі, хто його вбив?
- Я не знаю. - Хто вбив хлопця?
Я не знаю.
Поки що.
Біллі, повтори їй слово в слово те, що сказав мені.
Що ж…
- Один хлопець говорив… - Хто?
Я… я не знаю. Не знаю імен, але він…
- вихвалявся. - І що казав?
Щось сказав про…
сім розпалювачів для Ланаркширу.
Сім розпалювачів?
Що? Що це? Що це означає?
Зачекай хвилинку.
Що?
Що з явочною квартирою?
Квартира, кімната, сарай – байдуже.
Передзвони, коли знатимеш.
Добре. Бувай.
Сер, що це все означає?
Моя справа – ще й відстежування зброї.
Бути в курсі, де є вогнепали,
вибухівка, інші види зброї, а також запчастини, що загубилися,
- зникли чи можуть бути… - Вкрадені.
Нескінченна історія.
Але трохи прокрутимо назад… Торішній травень. Скільки це? Десять місяців тому?
Вантажівка їде на схід з порту Гаріджа,
по дорозі її захоплює озброєна банда.
Вантаж зникає, а в ньому – сім детонаторів військового зразка,
призначених для карʼєру в темному графстві низовинної Шотландії.
СІм розпалювачів для Ланаркширу.
Так. Отже. Детонатори, запчастини й так далі.
Але ми…
Нас дещо тривожить.
Космо Томпсон.
Його банда прийняла до себе Біллі.
Справжнє імʼя – Ґевін Возняк.
У списку спостереження.
У списку? Чому? Що він накоїв?
Колись давно продавав вогнепальну зброю праворадикалам.
Такі були чутки. А на додачу – звичні скарги.
У нього є онлайнове шоу, яке ніхто не дивиться.
У нас він проходить як нарцис і базікало, але тут не все так просто.
Знаєш, він… Ще є гроші.
Сімейний бізнес. Який перестав існувати, але Космо… він амбітний.
Сім детонаторів,
сім вибухових пристроїв.
А далі що?
Сховає, продасть чи використає?
Тому так, це терміново, нагально, і, щиро кажучи, ми в глухому куті.
У нас нічого немає. Не було. Дотепер. До сьогодні.
Кращого шансу добратися до Космо не буде.
Ви хочете відпустити Біллі?
Так.
Як нашого агента.
Що планують? Де виготовляють бомби?
Але нас не повинні засікти.
- Боже. - «Боже, це геніально» чи…
Хіба так можна?
Я хапаюся за можливість.
Якщо тобі не подобається, то так і буде.
Але, можливо, в зміїному кублі він стане нам у пригоді.
Здасть нам винного у твоєму фіаско на Саффолк-сквер.
Двох зайців одним пострілом.
Думаєте, він спроможний?
Я з ним поговорю.
Він утік з тюрми. Ініціативний, правда ж?
Так.
Розвідник?
Можливо. Його шукатимуть.
Я б шукав.
Якщо Космо пронюхає, що Біллі розвʼязав язика,
операція скінчиться, не почавшись.
Чудово. Так.
Скинь адресу. Дякую. Ти молодець.
Забираймося звідси.
Ти в порядку?
Нормально.
Добре. Я в бус, ти за мною.
Слухаюсь.
Я скинув тобі адресу «явки». Їдемо.
- Де наш хлопчик Біллі? - Рухається по Мер-стріт.
Десять хвилин тому був на каналі.
Канал? Він же з тюрми втік.
Чого він поперся на канал?
- Ти Космо сказав? - Ні. Послав Кірана на байку.
ЇДЬ ЗА БІЛЛІ. ВІДСТЕЖ ЙОГО ТЕЛЕФОН
Він уже його шукає.
То знайдіть його.
А ще, слухай.
Тут явно щось не так.
Що тобі потрібно?
Ті детонатори.
Сім розпалювачів для Ланаркширу.
Зараз або ніколи.
Діємо швидко або не діємо взагалі.
Біллі, ти ж знаєш, ми тебе захистимо.
- Ти будеш у безпеці. Під наглядом. - Ні, це брехня.
Зробіть усе як слід. Щоб на папері було записано.
Записано? Тобі тут що?
- Рахунок у банку відкривають? - Пішов ти.
Ти не в тому становищі, щоб торгуватись. Ясно?
Біллі, це твій останній шанс щось зробити зі своїм життям.
То що скажеш?
Так чи ні?
ДЖЕЙКОБ
- Так, Лео. - Мамо.
Синку, здоров. Що ти там?
Джейкобе, що?
Джейкобе.
Я хочу перевезти Рашфорда до тата.
Рашфорда?
Так. Синку, це хомʼяк.
Йому потрібна їжа й вода, вранці та ввечері.
Так, я в курсі.
А хто за ним доглядатиме?
Я доглядатиму.
Ти? Але…
Я хочу пожити в тата.
Недовго, трошки.
- Чому? - Не знаю.
- Через мене? - Ні, ні…
- Я щось сказала чи зробила… - Ні, ти нічого не сказала.
Турбує моя робота?
- Бо я ж можу… Я можу… - Ні!
То чому? Через Лео?
Не через Лео! Просто…
Просто в їхньому будинку веселіше.
Я хочу тусити з сестрами.
Морова вчить мене варити рис.
Он як?
Ти поїдеш з дому вчитися варити рис?
Ні, мамо, я поїду з дому не варити рис.
Вибач.
Пробач.
Джейк, слухай, ти…
Ну, якщо ти так хочеш, я…
Усе добре. Ми з татом завжди казали…
Просто мені здається, це непродумане рішення,
зовсім непродумане.
Мамо…
Почекай, доки я приїду додому.
- Мамо. - А тоді ми з тобою, ну…
Мамо.
Він забере мене сьогодні.
Сьогодні?
Так, після хору Гейзел.
Так нечесно, Джейк.
Будь ласка, дочекайся мого повернення.
Джейкобе.
Я приїду десь через годину.
Максимум.
Джейкобе.
Ти для мене – найдорожчий у світі.
У цілому світі. Ти ж це розумієш?
Я більше не можу говорити.
Я тобі передзвоню.
- СМС прийшла. Восьмий поверх. - Добре.
- Де ліфт? - Там.
Добре. Відведи його до ліфта.
Щоб ніхто не бачив. У них розвідники.
Ну?
Що у вас вийшло?
- Домовились. - І що це за собою потягне?
Він хоче чистий аркуш.
Чистий?
Відмазати його від тюрми?
Хоче додому.
Додому? А це як?
- Зняти обвинувачення. - У вбивстві Керіс, дочки Ешлі?
- Так. - Хай не мріє.
Йому ще шість років сидіти.
- Я знаю. - Не можна списати вбивство.
Ніхто й не збирається. Можна поговорити з комісією УДЗ.
Ви йому пообіцяли?
Якщо буде результат. Нема здобутків – нема платні.
Такі умови нашої угоди.
Ходімо по сходах.
Глянемо, чи все чисто.
Це якесь знущання.
Гарна квартира.
Ага.
Проведи його сюди.
Так не можна.
Ти лукавиш.
Просто хочеш це від себе почути.
Вибач.
Кім.
- Дякую. - І я дякую.
До побачення.
- Джун. - Мем, даруйте, що турбую.
Кім, як ситуація надворі?
Нічого разючого.
Кілька хвилин тому був курʼєр з їжею.
Думаю, проїздом.
Ну, пильнуйте.
І слухай, нехай хтось поїде в лікарню.
Потрібен Джей-Пі. Для нього є робота.
Хай якнайскоріше їде сюди.
Бос, а що з Біллі?
Кім.
Там процес пішов?
Усе добре. Все гаразд.
А вона знає?
Розкажеш їй?
Про все підозріле повідомляй.
Так!
Сер, заступниця комісара хоче поговорити.
Поговорити? Що знов?
Щось термінове.
Ясно.
Ну добре, домовляйся.
- Ми служимо його величності. - Так, сер.
Це я їй подзвонила. Заступниці.
Нічого?
Що ж…
Ти мені посприяла.
Я сам збирався їй дзвонити.
Унизу є ще одна квартира.
- Сер, я ще не настроїв дзвінок. - Добре.
- Давай планшет. - Так.
Чаю?
Є чорний.
Білий, дві цукру.
Кім.
Це курʼєр. Він повернувся.
Той самий? Надворі?
Ти впевнений?
Так. Шолом. Кросівки. Схоже.
- Що він робить? - Він…
Одне скажу точно. Піцу він не розвозить.
Так. У нас проблема.
Це людина Космо.
Як вони на нас вийшли?
Відстежують?
Ні, ми обшукали Біллі при затриманні.
А його телефон?
Джен.
Джен!
Так, сер.
Телефон, знайдений у Біллі.
Ви його вимкнули?
Думаю, так.
Ти думаєш? Джен!
Секунду. Зачекайте.
Чорт.
Так. Ага.
Він пише повідомлення.
Увімкнений.
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
Прийшло текстове.
Що написано?
«Де ти?
У якій квартирі?»
Тут багато цих повідомлень.
ПРИСТРІЙ СТЕЖЕННЯ В МЕЖАХ 50 МЕТРІВ
Вимикай, Джен.
Слухаюсь.
- Вимикай. - Так, вимикаю.
НЕМАЄ СИГНАЛУ
- Я йому казав: «Не вимикати». - Я знаю!
Чому він вирубив?
- Я чув, там була поліція. - Поліція? Де?
На каналі.
Хай Кіран заходить у будинок
і стукає в усі довбані двері,
доки не роздуплимося, що це таке.
- Ти мене зрозумів? - Так.
Сер, заступниця комісара чекає.
Так.
Хочеш приєднатися до розмови
на вищому рівні?
Аякже.
Ну, діло твоє.
Вам потрібна моя допомога.
Це має сенс,
бо Айві, начальниця, хоче підтвердження, а ти була там.
Ти чула, що він сказав у бусику.
Бо ви мене спеціально запросили.
- Джун… - Я вам була потрібна.
Це було логічно.
Запросити когось для надійності, а ти стороння.
- Стороння? - Так.
Може, ти… все-таки виручиш мене?
Ну, я ж кажу: тебе ніхто не змушує.
- Але знаєш, що я скажу? - Що?
Ти дивилася зведення щодо свого вбивства на Саффолк-сквер?
Ні.
Що ж, Майк і його команда молодці, звісно, але…
безліч годин змарнували на людей, які нічого не бачили.
Свідків немає, знаряддя вбивства теж.
Вони просто тягнуть час.
- Он як? - Так.
Якщо хочеш спіймати вбивцю, цей Біллі…
- твоя єдина можливість. - Добре.
Сер.
Я на тебе не тисну. Взагалі.
Але все воно там.
У зведеннях.
Хто не заховався, я не винен.
Ден.
Мем.
У нас є засуджений убивця.
Який утік з тюрми.
Вигулькнув на Саффолк-сквер.
А ви хочете ризикнути й використати його як агента під прикриттям? Правильно?
- Так. - Ясно.
Ну звісно, не баріться. Починайте.
Сім розпалювачів для Ланаркширу.
Зниклі детонатори.
Ви бачили рапорти. Їх викрали зі зброєю.
Я знаю контекст.
І який у вас план?
Біллі чув, що вони в Космо.
Повернувшись, він міг би допомогти
відвернути потенційну терористичну загрозу і врятувати життя.
Міг би… Потенційну… Я вас зупиню.
По-моєму, це балачки.
- Балачки? - Так, балачки.
Беззмістовні.
Про таке базікають вʼязні, стоячи в черзі на обід.
Це не балаканина.
Він уже не стоїть у черзі на обід.
Він у банді ймовірних терористів.
АЙВІ МАЛЛІНЗ
А щоб йому.
ПОЛІЦІЯ ЦЕНТРАЛЬНОГО ЛОНДОНА ЗОЛОТА КОМАНДА
ЗВЕДЕННЯ ІНЦИДЕНТ НА САФФОЛК-СКВЕР
ПРИВАТНО Й КОНФІДЕНЦІЙНО
Джун, як ситуація?
ПОКАЗАННЯ СВІДКА № 2
УСЕ СТАЛОСЯ ДУЖЕ ШВИДКО
ПОКАЗАННЯ СВІДКА № 1
НЕ МОЖУ ЗГАДАТИ ЖОДНОГО УЧАСНИКА
ЗНАРЯДДЯ НЕ ЗНАЙДЕНО
Він утік з тюрми. Засуджений убивця.
Вибачте,
але обставини скоєння злочину були…
специфічні.
Специфічні? Тобто?
Йому сімнадцять років.
Шнурки ще не вмів як слід завʼязувати.
Тобто він не вбивця. Він котик.
Ні. Він її вбив. Це так.
Але то були підлітки.
Підлітки з інтернату.
Їй шістнадцять, він не набагато старший.
Вона йому подобалась. А він їй – ні.
Вони були на якійсь… гулянці.
Шкільний випускний чи що. Не знаю.
Він дав їй кетамін.
Ті наркотики були погані.
Біллі це знав.
Знав, вихвалявся цим, і вона вмерла від токсичного шоку.
Хтозна, що він собі думав.
Суддя впевнено прийняв рішення.
Так.
Але випадків насильства за ним не було – ні до, ні після.
А що родичі жертви?
Сімʼї в неї немає.
Є тільки та мати.
Думаєте, вона спокійно сприйме нашу угоду з убивцею її дочки?
Ця мати – сумний випадок. Так?
Часта гостя психіатричних відділень у Ґайз і Сент-Томасі.
КІМ КАРДВЕЛЛ
Давай, давай, відповідай.
Усе добре?
Та чорт забирай.
Сука…
Це Кім. Забув ключі.
Мем, практично цілий рік ми ходили по колу.
- Так, є операційні ризики. - Ризики?
Авжеж.
Але ми перестрахуємося.
Можемо нічого не робити, відправити Біллі назад за ґрати,
але ж він їхній.
Йому довіряє наша ціль, Космо Томпсон.
До речі, він у списку стеження.
У системі, а від неї не втечеш.
Тому через кілька місяців, тижнів чи днів…
Боже збав, але може спалахнути божевілля з багатьма жертвами. Тут, у нашій країні.
Коли розвіється дим, буде полювання на відьом, і вас притягнуть до суду.
«Хто що й коли знав?»
І що ви тоді скажете? Що знали?
Вам доповіли, ви мали розвіддані?
Ви могли всьому запобігти, але що зробили? Нічого?
Успішних розкриттів ніхто не памʼятає.
Ми це знаємо.
Памʼятають тільки провали.
Це ваш спадок.
Ось що ми зробимо. Запитаємо другу думку.
- Вас кличуть. - Що?
Двері поряд.
Сину, хто там?
Курʼєр.
Помилився адресою.
Джун.
Мем.
Яка ваша думка? Про залучення Біллі Філдінга?
Моя?
Якщо це має значення…
на мою думку, винагорода вагоміша за ризик.
Ви впевнені?
Так.
У Майкової команди нічого немає. Я бачила зведення. І…
Біллі Філдінг був на мітингу.
Я його бачила.
Він був на протилежному боці площі, тому вбивця не він.
Але він один з них.
Він ключовий свідок.
І наш єдиний свідок.
Не можна втрачати таку нагоду.
Для громадськості небезпеки нема?
На ваш погляд, Ден.
За вашою оцінкою.
Ні. Небезпеки немає. Даю слово.
Даєте слово.
Пʼять хвилин. Я вам повідомлю.
Не картай себе за правильний вчинок.
Ми все зробимо
і візьмемо твого вбивцю.
Сер, сер. Наш курʼєр.
Він у будинку.
Ясно. Джун. Глянеш, як там Біллі?
Готуймося починати.
Так.
Мем.
Маєте дозвіл.
Дійте разом з антитерором.
- Де він? - На підході. Вже близько.
Дякую, мем.
Дуже вам дякую.
Працюємо. Закриваємо цю квартиру. Курʼєра не чіпати.
- Заблокуйте двері. - Добре.
Я чула шум на сходах.
- Так? - Так.
Люди підіймалися на поверх вище.
- Дякую. - Так.
- Ти в порядку? - Житиму.
Перевірку пройшов.
А ти як?
Знаєш, що я тобі скажу…
Що?
Дві хвилини з цією людиною – і я наче на розжареній сковорідці.
- Ти в нормі? - Так.
- Точно? Порядок? - Так.
Добре. Керівництво проголосувало.
Пальці вгору, нам можна починати.
- Можна на два слова? - Так.
Ти будеш його куратором.
Усі прямі контакти – через тебе, поки він під прикриттям.
А чому я?
Бо він урятував тобі життя.
Між вами утворився звʼязок.
- Ну так. - Так?
- Чудово. Так. - Добре.
Джун, ти можеш іти.
До сраки все.
Джей-Пі. Дай йому телефон.
Він тобі знадобиться.
Увімкни. Напиши їм, що зустрінешся.
Біллі.
Біллі!
Вибачте.
Кого шукаєте?
Не сказали, яка квартира.
О, ні.
- Кошмар. - Отож.
Ну, 89-та бути не може, бо там живу я.
- Так? - Так. Про доставку я б знала.
Співчуваю.
А прізвище знаєте?
Папірець залишився на байку.
Як жаль.
Не ваш вечір.
Може, це друга квартира?
Внизу. Вони завжди замовляють їжу додому.
Па-па.
Він пішов.
- Ні. Ні, ні. - Слухай. Біллі, все нормально.
Він пішов. Його вже тут нема. Вмикай телефон.
- Вони одразу розкусять. - Біллі.
Ні, ні. Давай. Вмикай телефон.
Він зрозуміє. Наскрізь мене побачить.
- Хто «він»? - Космо.
- Не розкусить. Якщо ти… - Ти його не знаєш!
- Не знаєш, який він. - …і я про це.
Гей. Біллі, Біллі.
Скажи йому, що сховався в каналі.
Увімкни телефон. Давай.
Ти сховався. Поліція приїхала й поїхала.
- Поліція… Що? - Так.
Поліція приїхала й поїхала, а ти заліз у квартиру.
- Що значить «заліз»? - Хороше питання.
- Мозок працює. - У підвал.
Так. Побіг у підвал. На паркінг. Так?
І нагору сходами до 89-ї.
Вісімдесят девʼятої?
- Так. - А далі що?
А далі що? Прийшла хазяйка. Темношкіра. Конфуз.
Ти вимкнув телефон.
Так? І?
Сховався. Я…
Непогано.
- Бачиш? - Так.
Уже добре.
Діло пішло. А далі що?
Я дочекався, коли вона піде.
Це…
- Бачиш? Я ж казав. - Так. У нього талант.
Ти можеш не боятися цього типа.
Він розумний, але ти розумніший.
Розумніший, синку. Багато в чому.
Ну все, вмикай телефон.
Хай забирає тебе.
Молодець.
Викинь його з вікна.
- Що? - Це жарт.
Він жартує.
Іди по сходах. Я б так зробив.
Біллі.
Біллі, послухай мене. Слухаєш?
Уся довіра, яку я покладаю на тебе сьогодні…
Не випробовуй її.
Домовились?
Знайди ті детонатори.
Іди сюди.
Не хотілося б про це говорити, але ми з вами, друзі, – вимираючий вид.
Істина нікого не цікавить.
Вона нікому не потрібна.
Ми всі метушимося, наче існує довбана матриця.
Це зайвий раз доводить,
що вірити можна тільки фактам.
Бий! Давай. Чотири!
Пʼять!
Шість!
Сім!
- Алло. - Біллі написав.
Він уже їде.
Енді… А можна…
Можна його підняти? Так буде нормально?
Нас точно за це прикриють. Але яка різниця?
Добре, я дам йому знати.
- Сонце, все добре? - І в тебе?
Скажи Космо: його знайшли.
Усі ми це бачили. Нас примусили.
Саффолк-сквер.
Молодий хлопець… Як там це називають?
Мусульманських переконань.
Рохан. Пишеться з двома «а».
Зарізаний, як курка карі.
Сумно це все. Дуже сумно.
Знайшли його. Їде сюди.
КОСМОНАВТ
Знаєте, я не Галілей.
І не зовсім сер Джеймс Дайсон, але ж тут нічого складного, так?
Сонце або світить, або ні.
Але на цьому фото два обличчя освітлені сонцем,
а це поросятко посередині – в тіні.
Як можна було так сфотографувати?
Світло.
Тінь.
Світло.
Я знаю, знаю. Істина буває нудна.
Але чому? Чому? Чому? Навіщо поліції…
Я не стверджую, що це поліція. Не стверджую.
Це не доведено.
Але навіщо, за наявності бодай натяків на мозок,
публікувати цей убогий фотошоп у всіх основних ЗМІ?
Хлопчину вбив «розлючений натовп».
«Екстремісти, праворадикали».
Небезпека. Дракаріс. Чорт забирай! Це Волдеморт!
Що за тупість? Серйозно?
Світло.
- Тінь. - Світло.
Ще раз.
- Світло. Тінь. Світло. - Тінь. Світло.
Де ти був?
- Де ти був? - Та я просто… я ховався.
- Ховався? - Так.
Від чого?
Від чого? Від… Від поліції. Так.
Я їх бачив.
Я наче те емоджі… де мозок вибухає.
- А чому вимкнув телефон? - Не знаю.
Я розгубився, голова не варила.
Світло. Тінь. Світло.
- Ти нормальний? - Та я просто…
- Так. - Щось мутиш?
- Бо ти якийсь… - Я просто на адреналіні.
Нічка була якась дика. Ні.
Там є щось похавати? Я голодний.
Заходь.
Що це таке? Справді?
Світло.
Тінь.
Тінь. Ще раз.
Світло. Тінь. Світло.
А ось і він, страшко мале.
Де ти був?
Чим займався?
Ви нас маєте за дебілів?
Переклад субтитрів: Олена Любенко