Aš čia gerą istoriją išgirdau.
Bičas man sako:
„Polas Makartnis mirė, girdėjai?“
Aš toks: „Ką? Ne. Kada?“
Jis man:
„JAV turo metu, „Cow Palace“, 1965 m. rugpjūčio 31 d. Aha.
Jį nudėjo CŽV.“ Rimtai sakau.
„Vyriausybė nutylėjo ir jį pakeitė antrininku.“
Aš toks: „Ne, negali būt, bičiuli.
Tada kas sukūrė „Let It be“?
Dž. Edgaras Huveris? Nemanau, žinok.
Gal tik dalį „Wings“ dainų.“
Šito juk nepaneigsi, tiesa?
Paisyti faktų apsimoka.
Tu gyvas? Kaip tu? Džei Pi, ar viskas gerai?
- Ar jis… - Nė iš vietos.
Džei Pi, ar viskas gerai? Ar gerai? Kaip tu? Ką?
Aš paslydau.
Jis įkrito į vandenį. Aš jį ištraukiau.
Užsičiaupk. Supratai? Tylėk.
Gyvas. Sveikas.
Taip. Kitą. Taip.
Gerai, paskutinis klausimas. Kiek pirštų?
Viskas gerai! Panika baigta! Smegenų sutrenkimo nėr!
Gerai. Grįžk, kai tik galėsi.
Ei, Finai. Kaip tu?
- Džun. - Pone.
- Gavai žinutę? - Taip. Kimas paskambino.
- Liepė atvažiuot. - Gerai.
- Jokių problemų. - Kimai, visi lauk iš įvykio vietos.
Nagi, kad nieko čia neliktų. Visi turi dingti.
Gerai. Tuojau.
Pone, kaip dėl perėmimo komandos iš kalėjimo?
Ar man juos iškviest? Pasakyt, kad sučiupom?
Paskambinai perėmimo komandai?
Taip. Taip, viskas gerai.
Gerai. Tvarka. Varykit.
- Gerai. - Važiuojam, nagi.
- Džun. Padaryk mums paslaugą. - Taip.
Gali nuvežt mūsų vunderkindą į Šv. Kotrynos ligoninę?
Tegu jį gerai apžiūri.
Nelauksime paramedikų?
Ne. Geriau nuvežkime patys.
Tegu pakviečia gyd. Čakravartį.
- Čakravartį? - Taip, aha.
Laikinai pavaduoja, bet jis kruopštus.
O kaip jis?
- Bėglys? - Taip, ar tu…
- kalbėsi su juo? - Taip.
Pakalbėsiu su juo, kol lauksim perėmimo komandos.
Paskambink iškart, kai baigsite, gerai?
Tiesiog norėjau, kad žinotum padėtį.
Gerai.
Ačiū.
Gerai, važiuojam. Mane paskyrė tavo vairuotoja.
- Nuveši mus į Viljamo gatvę. - Gerai. Lipsite, pone?
Ne.
Eik į priekį.
Labas, Bili.
Neužmik.
Gal įjungti kokią muziką ar ką?
Ne.
Padainuok man, jei nori.
Aha, gerai.
Aš stoviu kampe ir žiūriu Kaip ją bučiuoji
- Jei nori eiti pėsčiomis, tęsk. - Liaukis.
Aš čia Kodėl manęs nematai?
O, o, o Aš toliau šoku…
- Vienas. - Matai? Esi vakarėlio siela.
Ar yra koks jungtukas, išjungiantis tą flirtuojantį pamaivą tavyje?
Skaudu.
O aš maniau, kad man sekasi.
Aš įkritau į vandenį, žinojai?
Taip, aha. Viskas gerai.
Labai slidu buvo.
Slidu? Rimtai? Ačiū, mama.
- O kas? - Pirma šeštadienį, dabar vėl.
Neapsimesk, lyg tau nieko neprimena…
Ką primena?
- Safolko aikštę. - Safolko aikštę? Kuo?
Ką? Negi neprisimeni?
Aš buvau Neilsvorto gatvėje.
Iškvietė, nes pritrūko žmonių.
- Tavo balsas man pasirodė girdėtas. - Taip, aš ten buvau.
Mūšio centre. „Skubiai reikalingas taktinis pastiprinimas.“
Tai tu? Tai tu įspėjai?
Taip, bet per vėlai, blemba.
Jie jau buvo nuėję pusę gatvės.
Džei Pi…
Velniop. Uždelsiau. Pabūgau.
Vėl paslydau, tiesa? Kaip ir šįvakar.
Užmuštas berniukas, ir tai mano kaltė.
Ir man teks su tuo gyventi.
Jokia tai ne tavo kaltė.
Turėjau įspėti anksčiau. Ne?
Turėjau įspėti anksčiau. Kodėl to nepadariau?
Žinai, ką?
Gal tu geriau dainuok.
Kas? Kas dabar?
Važiuojam.
- Kur? - O kaip pats manai?
Į kalėjimą.
- Pala… - Ką turim?
Tau buvo likę šešeri metai,
pridėk dar tą vargšę merginos motiną.
- Tai įsilaužimas. - Aš jos nė pirštu neliečiau.
- Viešosios tvarkos pažeidimas Safolke. - Netiesa!
Pareigūno užpuolimas prie kanalo.
- To nebuvo! - Tavo žodis prieš jo, Bili.
Klausyk, tai tavo gyvenimas, girdi?
Sakau tau, kai išeisi į laisvę, būsi toks pat žilas kaip ir aš.
DŽEIKOBAS
- Labas, sūneli. - Labas. Čia aš.
Labas.
Klausyk, Zakas skambino.
Ar gerai, jei jis paims Džeiką kitą antradienį?
Nes Lėjai bus cirko pasirodymas,
ir ji nori, kad Džeikas ateitų, taigi…
Taip. Jei jis pats nori.
Negi nekalbėjome apie tai?
Tikrai?
Taip. Klausyk, ar žinai,
kada šįvakar grįši?
Ne, nežinau. Aš…
Aš nežinau.
- Klausyk, pasimatysim vėliau. - Gerai. Iki.
Nepasakei jai.
Džeikai, klausyk, yra dalykų, apie kuriuos nekalbi tel…
Pasakysime jai vėliau, gerai?
Čia Leo, mano partneris.
Nekenčiu šio žodžio.
Taip. Aš irgi.
Kartais jis skambina mano sūnaus telefonu,
nes žino, kad tada atsiliepsiu.
- Koks klastingas. - Taip.
Ir kas dabar flirtuoja?
Pasvajok, bičiuli.
Man reikia namo.
Turiu pranešti, kad esu paskirta į jūsų komandą.
- Ar tai problema? - Gali būti.
Mes su tavo bosu esame dirbę.
Jis sakė?
Ne.
- Ne, bet girdėjai gandų. - Taip? Kokių gi?
Pavyzdžiui, kad jis ant tavęs pyko,
bet galiausiai viskas išsisprendė.
Taip, kažkas panašaus.
Džonas-Polas Brounli?
Aš.
Nagi, rodykite, ką turite.
Norėtumėte.
Labai noriu.
- Alio? - Kaip jis? Sveikas?
Gąsdinančiai normaliai, spėju.
Gerai. Klausyk. Man reikia tavęs.
Atsiųsiu tau adresą. Ar greit atvažiuosi?
O kas? Kur perėmimo komanda?
- Važiuoja. - Ar paklausei jo?
Taip, apie dūrius Safolko aikštėje? Taip, žinoma.
- Ir? - Pasakė kelias pavardes,
patikrinsime. Kol kas nieko konkrečiai, bet štai kas.
Jis slapstėsi su viena gauja
ir netyčia prasitarė.
Užsiminė apie kai ką dar.
- Kuria prasme? - Man reikia antro liudininko.
- Gerai. - Puiku.
Bili. Čia DI Lenker.
Gerai. Kalbėk.
Ką man sakei.
Bili, papasakok apie Safolko aikštę.
Aš tave ten mačiau.
Klausykit, aš neturėjau išeities.
Turėjau ten eiti.
„Kaip paslaugą“, - jie sakė. Kaip…
- Išbandymą? - Taip.
Turėjai peilį?
Ne. Jokiu būdu.
- Jie sakė, juokais. - Juokais?
Pasikumščiuot, aišku?
- Pamokyt tuos arabus. - Kas jį užmušė, Bili?
- Nežinau. - Kas užmušė tą berniuką?
Aš nežinau.
Kol kas.
Pasakyk jai, Bili, žodis į žodį kaip man sakei.
Gerai…
- Vienas tipas kalbėjo… - Kas?
Nežinau. Vardų nežinau, bet jis…
- gyrėsi. - Ką sakė?
Kažką apie…
septynis padegimo įtaisus Lanarkšyre.
Septynis padegimo įtaisus?
Ką? Kas tai? Ką tai reiškia?
Palauk truputį, gerai?
Kas?
Kokie reikalai su slaptaviete?
Butas, kambarys, sodo pašiūrė, man nerūpi.
Skambink, kai tik galėsi.
Gerai. Iki.
Pone, kas tai? Kas čia vyksta?
Mano pareigų dalis – ginklų sekimas.
Turiu sekti visus šaunamuosius,
sprogstamuosius ginklus, visus ginklus, taip pat jų dalis, kurios pasimeta,
- dingsta ar galimai… - Būna pavogtos.
Galo nematyti.
Bet grįžkime į praėjusių metų gegužę. Kiek čia praėjo? Dešimt mėnesių?
Krovininis vilkikas, važiavęs į rytus nuo Harvičo uosto,
ginkluotos gaujos nuvarytas nuo kelio.
Buvo pagrobtas visas krovinys, įskaitant septynis karinio lygio detonatorius,
kurie turėjo būti pristatyti į karjerą Žemutinės Škotijos grafystės užkampyje.
Septyni padegimų įtaisai Lanarkšyre.
Taigi. Detonatoriai, atsarginės dalys, ir kas?
Bet mums…
mums neramu.
Kosmas Tompsonas.
Vadas gaujos, kuri priglaudė Bilį.
Tikras jo vardas Gavinas Vozniakas.
Jis yra stebimųjų sąraše.
Stebimųjų? Kodėl? Ką jis padarė?
Anksčiau sklido gandai, kad jis gabendavo ginklus dešiniesiems.
Bet tai tik gandai. Ir įprasti nusiskundimai.
Jis turi internetinę pokalbių laidą, kurios niekas nežiūri.
Buvome jį nurašę kaip narcizišką plepį, bet tai ne viskas.
Supranti, jis… Ten pinigai.
Šeimos verslas. Dabar jo nebėra, bet ambicijos liko.
Septyni detonatoriai,
septyni sprogmenys.
Kas toliau?
Laikys juos, parduos ar panaudos?
Taigi, taip, reikalas skubus, o mes, jei atvirai, neturėjom, už ko užsikabinti.
Ničnieko. Iki šio vakaro, iki dabar.
Geresnio šanso priartėti prie Kosmo nebeturėsime.
Nori paleisti Bilį?
Taip.
Noriu panaudoti jį kaip agentą.
Ką jie planuoja? Kur bombų gamykla?
Bet laiko neturime.
- Jėzau. - Jėzau „genialu“, ar…
Argi taip galima?
Aš reaguoju į galimybę, aišku?
Jei tau nepatinka, vadinasi, ne.
Bet yra šansų, jog atsidūręs liūto irštvoj, jis padarys mums paslaugą.
Jis gali sužinoti, kas atsakingas už tavo Safolko fiasko.
Du žvirblius vienu šūviu.
Manai, jis sugebės?
Galiu su juo pakalbėti.
Jis juk pabėgo iš kalėjimo, vadinasi, yra iniciatyvus.
Taip.
Žvalgas?
Galbūt. Jie jo ieškos.
Neabejoju.
Jei Kosmas užuos, kad jis su mumis kalbėjo,
ši operacija baigsis nė neprasidėjusi.
Gerai, puiku. Taip.
Atsiųsk man adresą. Ačiū, bičiuli.
Gerai, dingstam iš čia.
Ar viskas gerai?
Gerai.
Gerai. Aš važiuosiu furgonu, tu sek paskui.
Klausau.
Atsiunčiau tau slėptuvės adresą. Važiuojam.
- Tai kur jis? Kur mūsų Bilis? - Juda Meir gatve.
Jis buvo prie kanalo prieš dešimt minučių.
Prie kanalo? Jis juk bėglys, blemba.
Ką jis veikė prie kanalo?
- Ar Kosmui sakei ką nors? - Ne. Pasiunčiau Kieraną su dviračiu.
SURASK BILĮ. SEK JO TELEFONĄ.
Jis jo jau ieško.
Tai surask jį, gerai?
Žinai, ką?
Kažkas čia žiauriai ne taip.
Ko tu nori?
Visko apie tuos detonatorius.
Septynis padegimo įtaisus Lanarkšyre.
Dabar arba niekada.
Veiksim greitai arba nė nepradėsim.
Bili, juk žinai, kad mes tave saugosime.
- Būsi saugus. Mes tave prižiūrėsime. - Ne, nemalk šūdo. Nereikia.
Noriu tvarkingai susitarti. Noriu, kad viskas būtų raštu.
Raštu? Ar tau galvoj negerai?
- Tau gal banko sąskaitą atidaryt? - Apsikrušk.
Savo padėtyje derėtis negali, girdi?
Tai paskutinis tavo šansas, Bili, susitvarkyti gyvenimą.
Tai ką pasakysi?
Taip arba ne.
DŽEIKOBAS
- Labas, Leo. - Mama?
Labas, mielasis, kaip tu?
Džeikobai, kas?
Džeikobai?
Aš noriu pervežti Rašfordą pas tėtį.
Rašfordą?
Gerai, bet tai žiurkėnas, sūneli,
juk žinai, kad jį reikia šerti ir girdyti ryte ir vakare.
Taip, žinau. Tai…
Tuomet kas gi jį prižiūrės?
Aš.
Tu? Bet…
Aš noriu gyventi pas tėtį.
Tik kurį laiką, gerai?
- Kodėl? - Nežinau.
- Ar dėl manęs? - Ne…
- Ar ką pasakiau ar padariau ar… - Ne, ne dėl to.
Ar dėl mano darbo, Džeikobai?
- Nes aš galėčiau… Galėčiau… - Ne!
Tai dėl ko? Dėl Leo?
Ne, ne dėl Leo! Tai…
Nežinau, tiesiog jų namuose tiek visko vyksta.
Ir noriu bendrauti su seserimis.
Morova mane moko virti ryžius.
Taip?
Tai palieki namus dėl to, kad išmoktum virt ryžius?
Ne, nepalieku namų dėl ryžių, mama.
Atleisk.
Atleisk man.
Džeikai, klausyk, tu…
Jei tu to iš tiesų nori, aš…
Viskas gerai. Mes su tavo tėčiu visada sakėm…
Tiesiog jaučiu, jog tu gerai nepagalvojai,
supranti?
Mama…
Tu palauk, kol grįšiu namo.
- Mama? - Tada mes su tavim, žinai…
Mama.
Jis manęs atvažiuoja šįvakar.
Šįvakar?
Taip, po Heizelės choro.
Tai nesąžininga, Džeikai.
Gali manęs palaukti, kol grįšiu?
Džeikobai.
Aš grįšiu maždaug po valandos.
Daugiausia.
Džeikobai.
Juk žinai, kad esi man svarbesnis už viską.
Už viską pasaulyje. Juk žinai tai?
Man metas.
Paskambinsiu vėliau, gerai?
- Gavai žinutę. Aštuntas aukštas. - Gerai.
- Kur liftas? - Ten.
Vesk jį link lifto.
Kad niekas nematytų. Aplink zuja jų žvalgai.
Na?
Kas nutiko?
- Dirbam. - Ką tai reiškia?
Jis nori panaikint kaltinimus.
Panaikinti?
Už šįvakar? Už pabėgimą?
Jis nori namo.
Kur namo… Ką tai reiškia?
- Kaltinimus žmogžudyste. - Už Ešlės dukros Keris nužudymą?
- Taip. - Tai neįmanoma.
Jam dar liko šešeri metai.
- Žinau. - Negali panaikint kaltinimų žmogžudyste.
Niekas to nesako, tačiau galime pakalbėti su lygtinio paleidimo komisija.
Tu jam tai pažadėjai?
Jei įvykdys užduotį. Jei ne, nieko nebus.
Susitarimas toks, taigi…
Lipkime laiptais.
Apžiūrėsim aplinką.
Juokauji, blemba?
Mielas butas.
Aha.
Vesk jį per čia.
Taip negalima.
Tu nerimtai.
Verčiau paklausyk savęs.
Atsiprašau.
Kimai.
- Ačiū. - Ačiū.
Viso gero.
- Džun. - Ponia, atleiskite.
Kimai, kaip ten lauke?
Jokios dramos.
Vienas maisto išvežiotojas šmėkštelėjo prieš kelias minutes.
Spėju, važiavo pro šalį.
Dairykis įdėmiai, gerai?
Nusiųsk vairuotoją į ligoninę.
Tegu atveža Džei Pi. Sakyk, turiu jam darbo.
Tegu važiuoja kaip gali greičiau.
Bose, o kas su Biliu?
Kimai.
Ar čia viskas gerai?
Viskas gerai. Nesijaudink.
Ar ji žino?
Pasakysi jai?
Jei pamatysi ką nors įtartino, iškart skambink.
Taip?
Pone, komisaro pavaduotoja nori kalbėtis.
Kalbėtis? Dabar?
Taip. Regis, skubu.
Gerai.
Gerai, sujunk mus.
- Tarnaujame Jos didenybei. - Pone.
Aš jai paskambinau. Pavaduotojai.
Ar gerai?
Na…
Sutaupei man laiko.
Pats ketinau jai skambinti.
Apačioje yra kitas butas.
ŠEŠTAS AUKŠTAS
- Pone, netrukus sujungsiu. - Taip, gerai.
- Paduok man planšetę. - Taip.
Arbatos?
Juodos.
Baltos, du cukraus.
Kimai?
Tas maisto išvežiotojas grįžo.
Tas pats bičas? Lauke?
Neabejoji?
Taip. Tas pats šalmas, kedai.
- Ką jis daro? - Jis…
Žinok, jis čia ne picą atvežė.
Taip. Turime problemą.
Jis Kosmo vyrukas.
Kaip jie mus rado?
Jie mus seka?
Ne, apieškojome Bilį, kai sulaikėme.
O jo telefonas?
Džen.
Džen!
Pone?
Telefonas, kurį konfiskavome iš Bilio.
Ar tu jį išjungei?
Taip, atrodo.
Atrodo? Džen?
Taip, palauk. Tuoj.
Blemba.
Taip.
Jis rašo žinutę.
Įjungtas.
NEŽINOMAS NUMERIS
Gautas pranešimas.
Kas parašyta?
„Kur tu?
Kuris butas?“
Taip, jų čia daugiau.
SEKAMAS ĮRENGINYS 50 M SPINDULIU
Išjunk jį, Džen.
Taip.
- Išjunk. - Taip, išjungiu.
SEKAMAS ĮRENGINYS NĖRA SIGNALO
- Sakiau jam, kad neišjungtų telefono. - Žinau!
Tai kodėl išjungė?
- Girdėjau, ten buvo policija. - Policija? Kur?
Prie kanalo.
Pasakyk Kieranui, tegu eina
ir beldžiasi į visas duris, blemba,
kol sužinosime, kas čia vyksta.
- Supratai? - Taip.
Pone, KP pasirengusi pokalbiui.
Taip.
Nori prisijungti prie mūsų,
vadovaujančių?
Taip.
Kaip nori.
Tau reikia mano pagalbos.
Suprantama,
nes Aivė, bosė, norės patvirtinimo, o tu ten buvai.
Pati girdėjai, ką jis sakė tame furgone.
Taip, nes pasirūpinai, kad aš ten irgi būčiau.
- Džun… - Tau reikėjo manęs ten.
Žinoma.
Man reikėjo antro pareigūno, o tu buvai lauke.
- Lauke? - Taip.
Gal galėtum man padėti?
Kaip sakiau, niekas tavęs neverčia.
- Bet žinai, ką aš pasakysiu? - Ką?
Ar skaitei ataskaitą apie savo žmogžudystę Safolko aikštėje?
Ne.
…visi nuopelnai Maikui ir jo komandai, žinai, bet…
nesuskaičiuojamos valandos iššvaistytos nieko nežinantiems praeiviams.
Nei liudininkų, vis dar nėra nužudymo įrankio.
Laikas tiksi.
- Taip? - Taip.
Jei nori sučiupti žudiką, tas vyrukas Bilis
- yra tavo paskutinis šansas. - Gerai.
Pone.
Bet aš tavęs neverčiu, beje, žinok.
Bet viskas čia.
Ataskaitoje.
Štai ir aš.
Denai.
Ponia.
Taigi, turime nuteistą žmogžudį.
Pabėgo iš kalėjimo.
Pastebėtas Safolko aikštėje.
O tu nori surizikuoti ir panaudoti jį kaip slaptą agentą? Taip?
- Taip. - Taip.
Tai neturi trukt ilgai. Kalbėk.
Septyni padegimo įrenginiai Lanarkšyre.
Dingę detonatoriai.
Taip, skaitėte ataskaitas? Pavogti ginkluoto užgrobimo metu.
Žinau kontekstą, taip.
Jūsų planas koks?
Bilis nugirdo, kad jie pas Kosmą.
Jei nusiųsime jį atgal, jis galėtų mums padėti
užkirsti kelią galimam teroro išpuoliui ir išgelbėt gyvybes.
Galėtų… Galimam… Sustabdysiu jus.
Man tai panašu tik į kalbas.
- Kalbas? - Taip, kalbas.
Plepalus.
Jis galėjo tai nugirsti laukdamas eilėje pietų kalėjimo valgykloje.
Tai nėra kalbos.
Jis šiuo metu ne kalėjimo valgykloje.
Jis susidėjo su galimais teroristais.
AIVĖ MULINS
Velniop.
CENTRINĖ LONDONO POLICIJA AUKSO ŠTABO
ATASKAITA APIE INCIDENTĄ SAFOLKO AIKŠTĖJE
ASMENIŠKA IR KONFIDENCIALU
Džun, kaip ten?
LIUDININKO PARODYMAS NR. 2
VISKAS NUTIKO TAIP GREIT
LIUDININKO PARODYMAS NR. 1
VIS DAR NEGALIU PRISIMINTI KONKREČIŲ NARIŲ
GINKLAS NERASTAS
Jis pabėgęs iš kalėjimo. Nuteistas žmogžudys.
Atleiskite,
bet jo nusikaltimo sąlygos buvo…
neįprastos.
Neįprastos? Kuo?
Jam buvo 17-ika. Tiesa?
Ką tik išmokęs susirišt batų raištelius.
Taip. Ne žmogžudys. Katinukas.
Ne. Jis nužudė ją, taip.
Bet jie buvo labai jauni.
Augę asocialioje aplinkoje.
Jai 16-ika, jis ne ką vyresnis.
Ji jam patiko. Jis jai nelabai.
Abu buvo kažkokioje šventėje.
Ar mokyklos išleistuvės ar kas, nežinau.
Ir jis jai davė ketamino.
Tie kvaišalai buvo prasti.
Bilis tai žinojo.
Jis žinojo ir net gyrėsi, o ji mirė nuo toksinio šoko.
Dievas žino, kas dėjosi jo galvoje.
Teisėjas paspėliojo.
Taip.
Bet jokios smurto istorijos prieš tai ir po to.
O aukos šeima?
Nėra ten šeimos.
Yra motina.
Kaip, manai, ji sureaguos, jei tarsimės su jos dukters žudiku?
Taip, motina – liūdnas reikalas.
Ji dažna psichiatrinės ligoninės pacientė.
KIMAS KARDVELAS
Atsiliepk.
Viskas gerai?
Prakeikimas.
Blemba…
Taip, čia Kimas. Pamiršo raktus.
Ponia, mes jau metus trypčiojame vietoje.
- Ir taip, ši operacija rizikinga. - Rizikinga?
Žinoma.
Bet mes galim veikti saugiai.
Galim atsisėst ir sudėt rankas, išsiųst Bilį už grotų,
bet dabar jis čia.
Ir jis turi mūsų ieškomo asmens Kosmo Tompsono pasitikėjimą.
Jis, beje, stebimųjų sąraše.
Jis mūsų sistemoje, ir nuo to nepabėgsime.
Sakykime, po kelių mėnesių, savaičių ar dienų…
Neduok Dieve nutiks kokia masinė tragedija čia, mūsų mieste.
Išsisklaidžius dūmams, jus iškvies eilinė komisija:
„Kas žinojo ką? Kada?“
Ką tada sakysite? Kad žinojote?
Kad jums pranešė? Kad gavote informacijos?
Kad galėjote sukliudyti, bet ką padarėte? Nieko?
Niekas neprisimena išvengtų išpuolių.
Visi tai žinom.
O štai tie, kurie nutinka,
tampa jūsų palikimu.
Žinote, ką? Mums reikia antros nuomonės, gerai?
- Eik. - Ką?
Į kitą kambarį.
Sūnau, kas ten?
Maisto pristatymas.
Ne tas adresas.
Džun?
Ponia.
Ką tu manai? Apie Bilio Fildingo panaudojimą?
Aš?
Jei klausiate,
mano požiūriu, šiuo atveju rizika apsimoka.
Tu tuo tikra?
Taip.
Maiko komanda nieko neturi. Mačiau ataskaitą. Ir…
Bilis Fildingas ten buvo.
Aš pati jį mačiau.
Jis buvo kitoje aikštės pusėje, taigi, ne jis yra mūsų žudikas.
Bet jis susijęs.
Jis yra pagrindinis liudininkas.
Vienintelis mūsų liudininkas.
Tokios progos nereikia praleisti.
Nebus pavojaus visuomenei?
Tavo požiūriu? Denai.
Kaip pats vertini?
Ne. Pavojaus nebus. Duodu žodį.
Žodį.
Penkios minutės. Pranešiu.
Nesigraužk dėl teisingo sprendimo.
Mums pavyks,
o tu gausi savo liudininką.
Pone. Mūsų kurjeris.
Jis šiame pastate.
Gerai, Džun. Gali pabūti su Biliu?
Pasiruoškime.
Taip.
Ponia.
Leidimą veikti turite.
Bet dirbsite su Kovos su terorizmo grupe.
- Kur jis? - Ateina. Jau netoli.
Ponia, ačiū.
Labai jums ačiū.
Gerai, dirbam. Užrakinam butą. Jokio kontakto su juo.
- Rakink visas spynas. - Gerai.
Girdėjau triukšmą nuo laiptų pusės.
- Taip? - Taip.
Manau, grupė žmonių lipo aukštu aukščiau.
- Ačiū. - Gerai.
Sveiki.
- Viskas gerai? - Išgyvensiu.
Viską jau išgyvenau.
O kaip tu?
Žinai, ką…
Ką?
Vos dvi minutės su juo, o jaučiuosi lyg būčiau panardinta į aliejų.
- Kaip tu? - Gerai.
- Tikrai? Sveikas? - Taip.
Puiku. Gerai. Aštuntas aukštas prabalsavo.
Pritarimas gautas, dirbam.
- Galima tave porai žodžių? - Taip.
Noriu, kad tu jį prižiūrėtum.
Bet koks tiesioginis ryšys eis per tave, kol jis dirbs slaptai.
Aš? Kodėl aš?
Jis išgelbėjo tau gyvybę.
Užsimezgė ryšys.
- Taip. - Taip?
- Ne, taip, fantastika. Aha. - Gerai.
Džun, gali eiti.
Velniop.
Džei Pi, atiduok jam telefoną.
Tau jo prireiks.
Įsijunk. Parašyk jiems. Rašyk, kad grįši pas juos.
Bili?
Bili!
Atleisk, bičiuli.
Ko ieškai?
Man neparašė buto numerio.
O, ne.
- Košmaras. - Taip.
Tikrai ne 89-as, nes čia gyvenu aš.
- Taip? - Taip. Manau, prisiminčiau.
Atleisk.
Žinai bent vardą?
Užrašus palikau žemai, su dviračiu.
O, ne.
Ne tavo vakaras.
Buvai antram bute?
Apačioje? Nes jie nuolat ką nors užsako.
Viso.
Nuėjo.
- Ne. - Klausyk. Bili, viskas gerai.
Ne, jis nuėjo. Nuėjo. Įsijunk telefoną.
- Nea, jie viską suseka. - Bili.
Ne. Liaukis. Įjunk telefoną.
Jis supras. Jis kiaurai mane permato.
- Kas jis? - Kosmas.
- Ne, nesupras. Jei darysi… - Jūs jo nepažįstate, blemba!
- Nežinote, koks jis. - …taip, kaip sakau.
Ei. Bili.
Klausyk, pasakyk, kad pasislėpei kanale.
Įjunk telefoną. Nagi.
Slėpeisi kanale. Policija atvažiavo ir nuvažiavo.
- Policija… Ką? - Taip.
Policija atvažiavo ir nuvažiavo, o tada tu įsibrovei į daugiabutį.
- Kaip tai „įsibroviau“? - Geras klausimas.
- Imi mąstyti. - Per rūsį.
Štai. Rūsys. Automobilių aikštelė. Taip?
Pakilai laiptais iki 89-o buto.
Aštuoniasdešimt devinto?
- Taip. - Gerai, o tada?
Tada kas? Ateina savininkė. Juodaodė. Nekas.
Tada įjungei telefoną.
Taip? Ir?
Aš pasislėpiau.
Taip, gerai.
- Matai? - Taip.
Matai, puiku.
Čia jau kita šneka. Tada kas?
Palaukiau, kol ji vėl išeis.
Tai…
- Matai? Sakiau. - Taip. Tikras talentas.
To žmogaus tau bijoti nėra ko.
Jis gudrus, bet tu gudresnis.
Esi geresnis už jį, sūnau. Daugeliu atžvilgiu.
Taigi, įjunk telefoną.
Parašyk, kad tavęs atvažiuotų.
Šaunuolis.
Išmesk jį per langą.
- Ką? - Pokštauju.
Jis juokauja.
Lipk laiptais. Aš lipčiau.
Bili.
Bili, paklausyk manęs.
Tu turi mano pasitikėjimą…
Tik nemėgink manęs apgauti.
Gerai?
Eik ir sužinok man apie tuos detonatorius.
Eikš.
Žinau, liūdna tai girdėti, bet mes mirštanti rūšis, bičiuliai.
Tiesa neberūpi niekam.
Niekas jos nenori, niekam jos nereikia.
Mes visi blaškomės lyg prakeiktoj matricoj.
Tai ir matyti, tiesa?
Paisyti faktų apsimoka.
Smok! Nagi. Keturi!
Penki!
Šeši!
Septyni!
- Alio? - Bilis parašė.
Atvažiuoja.
Andi… Ar galime…
Galim tai pakelti? Gerai bus?
Neabejoju, kad po to mus tikrai uždarys, bet ir tegu.
Nesijaudink, pasakysiu.
- Ir kaip, Saulele? - Viskas gerai?
Perduok Kosmui, kad turim jį.
Dabar mes visi tai matom. Jie tuo pasirūpino.
Safolko aikštė.
Jaunuolis iš… Kaip ten sakoma?
Musulmonų tikėjimo.
Rohanas. Su dviem A.
Subadytas peiliu kaip koks lęšių troškinys.
Liūdna. Taip. Žinoma, labai liūdna.
Radom jį. Tuoj bus čia.
KOSMONAUTAS
Aš joks ne Galilėjas.
Ir ne koks seras Džeimsas Daisonas, po galais, bet tai nesudėtinga.
Saulė arba šviečia arba ne.
O čia matote du veidus aiškiai apšviestus saulės,
ir šį paršelį tarp jų šešėlyje.
Ar tai fotografiškai įmanoma?
Šviesa.
Šešėlis.
Šviesa.
Žinau. Tiesa užknisa, taip?
Bet kodėl? Kodėl? Kodėl policija…
Nesakau, kad tai policijos darbas. Nesakau to.
Tai dar neįrodyta.
Bet kuriems galams nors kiek sveiko proto turinčiam žmogui
kelti šią pakeistą nuotrauką į pagrindinę žiniasklaidą?
Jaunuolis, nužudytas „siautėjančios minios“.
„Radikalūs dešinieji ekstremistai.“
Pavojus. Ujujuj. Po galais! Čia Voldemortas!
Kas vyksta? Rimtai?
Šviesa.
- Šešėlis. - Šviesa.
Dar sykį.
- Šviesa. Šešėlis. Šviesa. - Šešėlis. Šviesa.
Kur buvai?
- Kur buvai? - Taip. Aš slapsčiausi.
- Slapsteisi? - Taip.
Nuo ko?
Nuo ko? Nuo policijos. Taip.
Mačiau juos.
Aš lyg tas jaustukas su iššokusiomis smegenimis iš galvos.
- O kodėl išjungei telefoną? - Nežinau.
Biče, aš nemąsčiau.
Šviesa. Šešėlis. Šviesa.
- Ar viskas gerai, bičiuk? - Klausyk, aš tik…
- Taip. - Apsivartojęs?
- Nes atrodai… - Tai, blemba, adrenalinas, žmogau.
Po mūsų vakaro aš kaip ant sparnų. Ne.
Ar turit ko užkąsti? Mirštu iš alkio.
Eik tik.
Kas vyksta? Rimtai?
Šviesa.
Šešėlis.
Šviesa. Dar sykį.
Šviesa. Šešėlis. Šviesa.
Štai jis, monstriukas.
Kur buvai?
Ką veikei?
Negi manot, jog mes tokie kvaili?
Išvertė Egidija Namavičė