שמעתי בדיחה מעולה לא מזמן.
מישהו אמר לי…
- אל תסתכל בקנקן -
"שמעת שפול מקרטני מת?"
אמרתי, "מה? לא. מתי?"
הוא אמר,
"בסיבוב הופעות בארה"ב, קאו פלאס 31 באוגוסט 1965, כן.
נרצח על ידי הסי-איי-איי". אני לא מתלוצץ.
"הממשל השתיק את זה והחליף אותו בכפיל".
אמרתי, "לא, לא יש פגם חמור במה שאתה אומר,
כי אם זה נכון, אז מי כתב את 'לט איט בי'?
ג'יי אדגר הובר? פאקינג לא נראה לי.
אולי כמה מהשירים המחורבנים של וינגס".
אבל זו הוכחה לכך
שמשתלם לעקוב אחרי עובדות.
אתה בסדר? אתה בסדר? ג'יי-פי, אתה בסדר?
- הוא… - אל תזוז.
ג'יי-פי, אתה בסדר? אתה בסדר? מה?
החלקתי.
הוא נפל למים. אני משיתי אותו מהם.
שתוק. ברור? שתוק.
אתה בסדר. הכול בסדר.
כן. צד שני. כן.
בסדר, שאלה אחרונה. כמה אצבעות?
זה בסדר! החרדה עברה! אין לו זעזוע מוח!
בסדר. תחזור ברגע שתוכל.
היי, פין. הכול טוב?
- ג'ון. - אדוני.
- קיבלת את ההודעה? - כן. קים התקשר אליי.
- הוא אמר לי לבוא. - טוב.
- אין בעיה. - קים, בוא נפנה את הזירה.
קדימה, מהר. אני רוצה שהזירה תפונה.
בסדר.
אדוני, מה עם צוות ההעברה של הכלא?
להתקשר אליהם? להגיד שתפסנו אותו?
התקשרת לצוות ההעברה, נכון?
כן, כן. אין בעיה.
בסדר. תתחפפו.
- בסדר. - קדימה.
- ג'ון, את יכולה לעשות לנו טובה? - כן.
את יכולה להסיע את ילד הפלא לסנט קתרין?
כדי שיוודאו שהכול בסדר בו.
לא נחכה לחובשים?
לא. עדיף שניקח אותו בעצמנו.
בקשי את ד"ר צ'קרברתי.
- צ'קרברתי? - כן.
הוא ממלא מקום, אבל הוא קפדן.
ומה… מה איתו?
- הבורח? - כן, אתה…
- אתה מתכוון לדבר איתו? - כן.
אשב איתו. אפטפט איתו בזמן שנמתין לצוות ההעברה.
אתקשר אלייך ברגע שנסיים, בסדר?
רק רציתי שתדעי את המצב.
בסדר.
תודה.
בסדר, קדימה. אני הנהגת שלך.
- סע לרחוב ויליאם. - בסדר. אתה נכנס, אדוני?
לא, לא.
שב מלפנים.
שלום, בילי.
היי, נסה להישאר ער.
אתה רוצה שאשים מוזיקה או משהו?
לא.
אבל את יכולה לשיר לי אם את רוצה.
כן, בטח.
"אני בפינה, מביטה בך מנשק אותה…"
- אם אתה רוצה ללכת ברגל, תמשיך. - בחייך.
"אני ממש כאן, למה אתה לא רואה אותי?
אני רוקדת…"
- לבדי. - היי! את רואה? ממש מסיבה כאן.
יש מתג שמכבה את הפלרטוט המטופש הזה?
וואו. איזו ירידה.
ואני חשבתי שאני מתקדם היטב.
את יודעת שנפלתי למים, נכון?
כן, כן. זה בסדר.
היה חלקלק מאוד.
חלקלק? ברצינות? וואו. תודה, אימא.
- מה? - קודם שבת ועכשיו זה.
אל תעמידי פנים שאין קצת…
שאין קצת מה?
- כיכר סאפוק. - כיכר סאפוק? מה זאת אומרת?
את לא זוכרת?
הייתי ברחוב ניילסוורת'.
גייסו אותי לאותו יום. הוסיפו אנשים.
- חשבתי שאני מזהה את הקול שלך. - כן, זה הייתי אני.
עין הפאקינג סערה. "דרושה תגבורת טקטית בדחיפות".
זה היית אתה? אתה הזהרת?
כן, כשהיה פאקינג מאוחר מדי
והם כבר היו באמצע הרחוב.
ג'יי-פי…
חרא. חיכיתי זמן רב מדי. חששתי.
פישלתי שוב, מה? כמו הערב.
נער מת וזה בגללי.
ואני צריך לחיות עם זה.
שני המקרים לא קרו באשמתך.
הייתי צריך רק להזהיר, לא?
הייתי צריך רק להזהיר. למה לא פשוט אמרתי את זה?
אתה יודע מה?
חיבבתי אותך יותר כששרת.
מה? מה עכשיו?
אנחנו בתנועה.
- לאן? - לאן אתה חושב?
לכלא.
- רגע… - מה יש לנו כאן?
נותרו לך שש שנים,
מעבר לזה, בשליפה, אימא של הנערה המסכנה,
- זו פריצה. - לא עשיתי לה שום דבר!
- הפרת סדר בכיכר סאפוק. - לא נכון!
תקפת שוטר שלי בתעלה.
- זה לא מה שקרה. - זו המילה שלך מול שלו, בילי.
שמע, אלה החיים שלך.
אני רק אומר שעד שתשתחרר, השיער שלך יהיה לבן כמו שלי.
- ג'ייקוב -
- היי, חמוד. - היי. זה אני.
היי.
שמעי, זאק התקשר.
הם יכולים לקחת את ג'ייק ביום שלישי הבא?
כי לליה יש איזה אירוע של הקרקס
והיא רוצה מאוד שג'ייק יהיה שם, אז…
כן. אם… זה מה שהוא רוצה.
לא דיברנו על זה כבר?
דיברנו?
כן. אולי. תשמעי, את יודעת…
את יודעת מתי תחזרי הערב?
לא, אני עוד לא יודעת. אני פשוט…
אני לא בטוחה.
- שמע, נתראה. - בסדר. כן. נתראה.
לא אמרת לה.
ג'ייק, שמע, יש דברים שלא מדברים עליהם…
נגיד לה אחר כך, בסדר?
זה היה ליאו, בן הזוג שלי.
אני שונאת את המילה הזו.
כן. גם אני.
יש לו קטע שהוא מתקשר אליי מהטלפון של הבן שלי
כי הוא יודע שאענה.
- זה ערמומי. - נכון.
תראי מי מפלרטטת עכשיו.
- תמשיך לחלום, חבר. - אני רק…
אני באמת צריכה להגיע הביתה.
אני צריכה לבשר שסופחתי לחבורה שלכם.
- זו בעיה? - זו עלולה להיות בעיה.
הבוס שלך ואני עבדנו יחד בעבר.
הוא סיפר לך?
לא.
- לא, אבל שמעתי דברים. - באמת? כמו מה?
כמו שעשית לו את המוות,
אבל זה הסתדר בסוף.
כן, משהו כזה.
ג'ון-פול בראונלי?
כן.
בסדר, קדימה. תראי לי מה את שווה.
היית מת.
באמת הייתי מת.
- הלו. - מה מצבו? הוא בסדר?
נורמלי להפחיד, אני מניחה.
טוב, תקשיבי. אני צריך אותך.
אשלח לך מיקום. בתוך כמה זמן תוכלי להגיע?
מה קורה? איפה צוות ההעברה?
- הם בדרך. - שאלת אותו?
כן, על כיכר סאפוק? הדקירה? כן, לגמרי.
- נו? - יש כמה שמות,
אפשר לבדוק אותם. עוד אין אקדח מעשן, אבל תשמעי.
הוא הסתתר עם חבורה
והוא זימר.
הוא רמז על משהו אחר.
- מה זאת אומרת? - אני צריך עד נוסף לזה.
- בסדר. - טוב.
בילי. הבלשית לנקר.
בסדר. הגיע הזמן.
תחזור על מה שאמרת.
בילי, ספר לי על כיכר סאפוק.
ראיתי אותך שם.
שמעי, לא הייתה לי ברירה.
הייתי חייב ללכת.
הם ביקשו שאעשה להם טובה. כמו…
- מבחן? - כן.
היה לך סכין?
לא, ברור שלא.
- הם אמרו שזה בשביל הצחוקים. - צחוקים?
להחטיף למישהו אגרוף.
- ללמד את הערבים לקח. - מי הרג אותו, בילי?
- אני לא יודע. - מי הרג את הנער ההוא?
אני לא יודע.
עוד לא.
תגיד לה, בילי, מילה במילה, את מה שאמרת לי.
בסדר…
- אחד הבחורים דיבר… - מי?
אני לא יודע. אני לא יודע שמות, אבל הוא…
- התרברב. - מה הוא אמר?
הוא אמר משהו על…
שבעה נפצים ללנרקשייר.
שבעה נפצים?
מה? מה זה? מה זה אומר?
תן לנו רגע.
מה?
מה קורה עם בית המסתור?
דירה, חדר, צריף, לא אכפת לי.
חזור אליי ברגע שתוכל.
בסדר, ביי.
אדוני, מה העניין? מה קורה כאן?
חלק מהעבודה שלי היא מעקב אחר נשק.
לדווח על כל אקדח,
חומר נפץ, נשק, הכול, ולפעמים חלקים שלהם נעלמים,
- אובדים או אפילו… - נגנבים.
זה לא מסתיים אף פעם.
אבל בואי נחזור קצת בזמן, מאי בשנה שעברה, כמה זה יוצא, לפני עשרה חודשים?
מעבורת משא בדרך מזרחה ממזח הרוויץ'
נעצרה על ידי כנופיה מזוינת.
התכולה שנגנבה כללה שבעה מרעומים צבאיים
שהיו בדרך למחצבה באיזה מחוז עלוב בסקוטלנד.
שבעה נפצים ללנרקשייר.
כן. מרעומים, חלקי חילוף, אז מה?
אבל אנחנו…
יש לנו חשש.
קוסמו תומפסון.
הבחור שבילי שהה אצל הכנופיה שלו.
שמו האמיתי הוא גווין ווזניאק.
הוא ברשימת המעקב.
רשימת מעקב? למה? מה הוא עשה?
הוא נהג לסחור בנשק למען הימין הקיצוני.
זו הייתה השמועה. זו, ואת יודעת, התלונות הרגילות.
יש לו תוכנית אירוח אינטרנטית שאף אחד לא צופה בה.
חשבנו שהוא נרקיסיסט, פה גדול, אבל הוא יותר מזה.
את יודעת, הוא… יש כסף.
עסק משפחתי. כבר לא קיים, אבל הוא… שאפתן.
שבעה מרעומים,
שבעה מטעני נפץ.
ומה אז?
לשמור אותם, למכור אותם או להשתמש בהם?
אז כן, זה דחוף, זה פעיל והאמת היא שאנחנו לא יודעים שום דבר.
כלום. עד הרגע הזה. הערב.
לא נקבל הזדמנות טובה יותר לתפוס את קוסמו.
אתה רוצה לשחרר את בילי?
כן.
להשתמש בו כנכס.
מה הם מתכננים? איפה מפעל הפצצות?
אבל אסור לנו להתמהמה.
- אלוהים. - אלוהים, כלומר גאוני? או…
מותר לך לעשות את זה?
שמעי, אני פשוט מגיב להזדמנות.
אם זה לא מוצא חן בעינייך, זה לא מוצא חן בעינייך.
אבל אולי כשיהיה בגוב האריות הוא יוכל לעזור לנו.
הוא יוכל לזהות את האשם בתקרית כיכר סאפוק.
שתי ציפורים במכה אחת.
אתה חושב שהוא יכול לעשות את זה?
אני יכול לדבר איתו.
הוא ברח מהכלא, זה מוכיח שהוא יוזמני.
כן.
צופה?
אולי. הם מחפשים אותו.
אני הייתי מחפש אותו במקומם.
אם קוסמו יגלה שבילי דיבר איתנו,
המבצע הזה ייגמר לפני שהתחיל.
בסדר, יופי. כן.
שלח לי את הכתובת. תודה. תודה, חבר.
בסדר, בואי נסתלק מכאן.
את בסדר?
בסדר.
בסדר. אני אסע בוואן, את תעקבי אחרינו.
בסדר.
כן, שלחתי לך את כתובת בית המסתור. בוא נזוז.
- אז איפה הוא? איפה בילי בוי? - נוסע במעלה רחוב מייר.
הוא היה ליד התעלה לפני עשר דקות.
תעלה? הוא פאקינג אסיר נמלט.
מה הוא עשה בתעלה?
- סיפרת על זה לקוסמו? - לא. שלחתי את קירן על האופניים.
- אני צריך שתמצא את בילי. תאתר את הטלפון שלו -
הוא מחפש אותו עכשיו.
תמצאו אותו. ברור?
תשמע.
משהו פאקינג לא בסדר.
מה אתה רוצה?
אני רוצה את המרעומים.
שבעת הנפצים ללנרקשייר, בסדר?
אבל עכשיו או לעולם לא.
נעשה את זה מהר או בכלל לא.
בילי, אנחנו נתמוך בך.
- אתה תהיה בטוח. אנחנו נשמור עליך. - לא, בולשיט.
אני רוצה שזה ייעשה כמו שצריך. אני רוצה שזה יהיה כתוב.
כתוב? מה אתה חושב שאתה עושה?
- פותח חשבון בנק? - לך תזדיין.
מצבך לא מאפשר לך לנהל משא ומתן, בסדר?
זו ההזדמנות האחרונה שלך לעשות משהו בחיים שלך, בילי.
אז מה תחליט?
כן או לא?
- ג'ייקוב -
- שלום, ליאו. - אימא?
היי, בייב. מה קורה?
ג'ייקוב, מה?
ג'ייקוב?
אני רוצה להעביר את רשפורד לבית של אבא.
את רשפורד?
בסדר. הוא אוגר, בייב,
אז הוא צריך מזון ומים בבוקר ובערב.
כן, אני יודע. אז…
אז מי יטפל בו?
אני.
אתה? אבל…
אני רוצה לגור אצל אבא.
רק לזמן מה, בסדר?
- למה? - אני לא יודע.
- בגללי? - לא.
- זה משהו שאמרתי או עשיתי או… - לא, זה לא משהו שאמרת.
זה בגלל העבודה, ג'ייקוב?
- כי אני יכולה… - לא!
אז מה העניין? זה בגלל ליאו?
לא, לא בגלל ליאו. זה…
אני לא יודע. אני מרגיש שבבית שלהם קורים יותר דברים.
ואני רוצה לבלות עם האחיות שלי.
ומורווה מלמדת אותי לבשל אורז.
כן?
אז אתה עוזב את הבית כדי ללמוד לבשל אורז?
לא, אני לא עוזב את הבית כדי לבשל אורז, אימא.
סליחה.
אני מצטערת.
ג'ייק, תשמע…
שמע, אם זה מה שאתה רוצה לעשות, אני…
זה בסדר. אבא שלך ואני אמרנו תמיד…
אני פשוט מרגישה שלא חשבת על זה,
בכלל.
אימא.
אני חושבת שכדאי שתחכה שאגיע הביתה.
- אימא? - כן, ואז… אתה יודע.
אימא.
הוא אוסף אותי הערב.
הערב?
כן, אחרי המקהלה של הייזל.
זה לא הוגן, ג'ייק.
שמע, אתה יכול בבקשה לחכות עד שאגיע הביתה?
ג'ייקוב.
אגיע הביתה בעוד שעה.
לכל היותר.
ג'ייקוב.
כי אתה חשוב לי יותר מכל דבר אחר.
כל דבר אחר בעולם. אתה יודע את זה, נכון?
שמע, אני צריכה לסיים.
אתקשר אליך אחר כך, בסדר?
- קיבלתי את ההודעה. קומה שמינית. - בסדר.
- איפה המעלית? - שם.
בסדר. קחו אותו למעלית.
ודא שלא יראו אותו. הם מחפשים אותו.
נו?
מה קרה?
- זה קורה. - ובמה זה כרוך?
הוא רוצה דף חלק.
חלק?
על הערב? על הבריחה מהכלא?
הוא רוצה ללכת הביתה.
הביתה… מה זאת אומרת?
- הרצח. - הרצח של קריס הבת של אשלי?
- כן. - זה בלתי אפשרי.
יש לו עוד שש שנים.
- אני יודע. - אתה לא יכול לבטל אישום ברצח.
לא אמרתי את זה, אבל נוכל לדבר עם ועדת השחרור על תנאי.
הבטחת לו את זה?
אם הוא יעשה את העבודה. אם אין ניצחון, אין שכר.
זה הסיכום, אז…
בואי נעלה במדרגות.
נוודא שהשטח פנוי.
אתה פאקינג עושה צחוק?
דירה נחמדה.
בסדר, תעבירו אותו דרך כאן.
אסור לך לעשות את זה.
את לא מתכוונת לזה.
את רק רוצה לשמוע את עצמך אומרת את זה.
סלחי לי.
קים.
- תודה. - תודה.
להתראות.
- ג'ון. - גברתי, סליחה שאני מתקשרת.
קים, איך הנוף מבחוץ?
אין דרמה.
הגיע לכאן שליח לפני כמה דקות.
אבל אני חושב שהוא סתם עבר פה.
פקח עיניים, בסדר?
ושמע, שלח נהג לבית החולים.
אני צריך את ג'יי-פי. תגיד לו שיש לי עבודה בשבילו.
תגיד לו להגיע לכאן כמה שיותר מהר.
בוס, מה קורה עם בילי?
קים.
הכול בסדר שם?
הכול בסדר. הכול טוב.
היא יודעת?
אתה מתכוון לספר לה?
אם יקרה משהו חשוד, פשוט דווח על זה.
כן?
אדוני, סגנית המפקח רוצה לדבר איתך.
לדבר איתי? עכשיו?
כן. זה נשמע דחוף.
בסדר.
בסדר, אז תארגן את זה.
- אנחנו משרתים את הוד מלכותה. - כן, אדוני.
אני התקשרתי אליה. סגנית המפקח.
זה בסדר?
טוב…
חסכת לי את הטרחה.
אליה התכוונתי להתקשר עכשיו.
יש לנו דירה נוספת למטה.
- קומה שישית -
- בסדר, אדוני, אני מכין את השיחה. - כן, בסדר.
- בסדר, תביאו לי טבלט. - כן.
תה?
שחור.
לבן, שתי כפיות סוכר.
קים?
השליח. הוא חזר.
אותו בחור? בחוץ?
אתה בטוח?
כן. קסדה. נעלי התעמלות. כך זה נראה.
- מה הוא עושה? - הוא…
כן, שמע. הוא לא מביא פיצה.
בסדר. יש לנו בעיה.
זה אחד הבחורים של קוסמו.
איך הם מצאו אותנו?
יש להם מכשיר איתור?
לא, ערכנו חיפוש על בילי כשעצרנו אותו.
מה עם הטלפון שלו?
ג'ן.
ג'ן!
אדוני?
הטלפון שלקחנו מבילי כשעצרנו אותו,
כיבית אותו?
כן, אני חושבת שכן.
את חושבת? ג'ן?
כן, חכה רגע.
פאק.
כן. בסדר.
הוא שולח הודעה.
הוא פועל.
- חסוי -
התקבלה הודעה.
מה כתוב בה?
"איפה אתה?
איזו דירה?"
כן, יש כאן המון הודעות.
- מכשיר איתור המכשיר נמצא במרחק 50 מטרים -
כבי אותו, ג'ן.
כן.
- כבי אותו. - כן, מכבה אותו.
- מאתר מכשיר אין קליטה -
- אמרתי לו לא לכבות את הטלפון. - אני יודע!
אז למה הוא כיבה אותו?
- שמעתי שהיו שם שוטרים. - שוטרים? איפה?
בתעלה.
תגיד לקירן להיכנס לבניין
ולדפוק על כל פאקינג דלת
עד שנדע עם מה יש לנו עסק כאן.
- אתה מבין אותי? - כן.
אדוני, סגנית המפקח מוכנה לקראתך.
בסדר.
רוצה להצטרף אלינו
בשולחן המכובדים?
בטח.
זו החלטה שלך.
אתה זקוק לעזרתי.
זה הגיוני
כי אייבי, הבוסית, תרצה להיות בטוחה ואת היית שם.
שמעת מה הוא אמר בוואן.
כן, כי וידאת שאהיה בוואן.
- ג'ון. - היית צריך אותי בוואן.
זה היה הגיוני.
שוטר נוסף כדי לאמת זאת, ואת חיצונית.
- חיצונית? - כן.
אולי… תוכלי לעזור לי.
כפי שאמרתי, אף אחד לא מכריח אותך.
- אבל את יודעת מה? - מה?
ראית את דוחות הרצח בכיכר סאפוק?
לא.
עם כל הכבוד למייק ולצוות שלו…
הם בזבזו המון שעות על עוברי אורח שלא יודעים שום דבר.
אין עדים, עדיין לא מצאו את הנשק.
הם מבזבזים זמן.
- כן? - כן.
אם את רוצה לתפוס את הרוצח שלך, הבחור הזה בילי,
- הוא האפשרות היחידה. - בסדר.
אדוני.
כלומר, אני לא לוחץ עלייך, דרך אגב.
אבל הכול כתוב שם.
בפרוטוקול.
אני מגיע, תתכוננו.
דן.
גברתי.
אז מדובר ברוצח מורשע.
שברח מהכלא.
הוא צץ בכיכר סאפוק
ואתה רוצה להמר ולהשתמש בו כנכס סמוי? נכון?
- כן. - בסדר.
טוב, זה לא ייקח זמן רב. דבר.
שבעה נפצים ללנרקשייר.
המרעומים שנעלמו.
כן, ראית את הדוח. הם נגנבו, נשדדו באיומי אקדח.
אני מודעת להקשר, כן.
ומה התוכנית שלך?
בילי שמע שהם בידי קוסמו.
אם נחזיר אותו, הוא עשוי לעזור לנו
למנוע איום טרור פעיל ולהציל חיים.
עשוי… אולי… ייתכן… הרשה לי לעצור אותך.
זה נשמע לי כמו דיבורים.
- דיבורים? - כן, דיבורים.
פטפטת.
משהו שהוא שמע בתור לאוכל בכלא.
אלה לא דיבורים.
זה לא… הוא לא בתור לאוכל עכשיו.
הוא מוטמע בין חשודים בטרור.
- אייבי מלינס -
אלוהים.
- משטרת מרכז לונדון פיקוד זהב -
- דוח משטרתי תקרית כיכר סאפוק -
- פרטי ומסווג -
ג'ון, מה המצב שם?
- עדות של עד שני -
- הכול קרה מהר מאוד -
- עדות של עד ראשון -
- אני עדיין לא מצליח להיזכר באנשים מסוימים -
- לא נמצא נשק -
הוא אסיר נמלט. רוצח מורשע.
אם יורשה לי,
נסיבות הפשע שלו היו…
מסוימות.
מסוימות? באיזה אופן?
הוא בן 17, בסדר?
הוא בקושי יודע לקשור שרוכים.
בסדר, אז הוא לא רוצח. הוא חתלתול.
לא. הוא הרג אותה, כן.
אבל הם היו ילדים.
הם היו ילדים במערכת שירותי הרווחה.
היא הייתה בת 16 והוא היה מבוגר ממנה רק קצת.
הוא היה דלוק עליה והיא לא הייתה דלוקה עליו.
היה להם אירוע כלשהו,
זה היה נשף של בית הספר או משהו, אני לא יודע.
והוא נתן לה קטמין.
הסמים היו מקולקלים.
ובילי ידע.
הוא ידע והתרברב בזה והיא מתה מהלם רעלי.
מי יודע מה עבר לו בראש?
השופט ניסה להבין.
כן.
אבל לא היה לו עבר של אלימות, קודם לכן ומאז.
והמשפחה של הקורבן?
אין משפחה.
יש את האם.
ואתה חושב שימצא חן בעיניה שאנחנו עושים עסקה עם הרוצח של הבת שלה?
בסדר, האם היא מקרה עצוב.
היא מבקרת קבועה במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים גאי אנד טומי.
- קים קארדוול -
קדימה, קדימה.
הכול בסדר?
אלוהים אדירים.
פאק.
כן, זה קים. הוא שכח את המפתח שלו.
גברתי, אנחנו רודפים אחרי הזנב שלנו במשך רוב השנה.
- וכן, יש סיכונים מבצעיים. - סיכונים?
בטח.
אבל אפשר ללכת על בטוח.
אנחנו יכולים להחליט לא לפעול, אנחנו יכולים להחזיר את בילי אל מאחורי הסורגים,
אבל הוא כבר בפנים.
הבחור שהוא המטרה שלנו, קוסמו תומפסון, בוטח בו,
הוא ברשימת המעקב, דרך אגב.
הוא במערכת ואי אפשר להימלט מזה.
אז נניח שבעוד כמה חודשים, בעוד כמה שבועות, בעוד כמה ימים…
חס וחלילה, איזה טירוף מרובה נפגעים ממש כאן, על אדמת ארצנו.
העשן יתפזר, יזמנו אותך, לעוד איזה ציד מכשפות בצורת ועדת חקירה.
"מי ידע מה ומתי?"
מה תגידי אז? שידעת?
שאמרו לך? שהמידע היה בידייך?
שיכולת למנוע את זה, ומה עשית? שום דבר?
איש לא זוכר את ההצלות.
אנחנו יודעים את זה.
רק את המקרים שאנחנו מפספסים.
והם המורשת שלנו.
שמע, בוא נבקש חוות דעת נוספת.
- תורך. - מה?
בחדר הסמוך.
בן, מי זה?
משלוח?
טעות בכתובת.
ג'ון?
גברתי.
מה דעתך על שימוש בבילי פילדינג?
אני?
אם זה שווה משהו…
לדעתי הגמול גדול מהסיכון.
את בטוחה?
כן.
למייק ולצוות שלו אין שום דבר. ראיתי את הדוחות שלהם ו…
בילי פילדינג היה שם.
ראיתי אותו.
הוא היה בצד השני של הכיכר, אז הוא לא הרוצח שלנו.
אבל הוא מוטמע בתוכם.
הוא עד מפתח.
הוא העד היחיד שלנו.
זה טוב מדי בשביל לפספס.
הוא לא סכנה לציבור?
לדעתך, דן?
לשיקול דעתך.
לא. הוא לא מסכן את הציבור. אני נותן לך את המילה שלי.
המילה שלך.
חמש דקות. אודיע לכם.
אל תרדי על עצמך כי עשית את המעשה הנכון.
אם נעשה את זה,
את תקבלי את הרוצח שלך.
אדוני. השליח.
הוא בתוך הבניין.
בסדר, ג'ון. בדקי מה שלום בילי.
בואי נתכונן לתנועה.
כן.
גברתי.
יש לך אישור.
אבל אתה תעבוד עם היחידה ללחימה בטרור.
- איפה הוא? - הוא בדרך. הוא קרוב.
גברתי, תודה.
תודה רבה.
בסדר, יש לנו אישור. בואו נסגור את הדירה. אל תתעמתו איתו.
- תאבטחו את כל הכניסות. - בסדר.
שמעתי הרבה רעש מהמדרגות.
- כן? - כן.
אני חושבת שכמה אנשים עלו לקומה שמעלינו.
- תודה. - בסדר.
היי.
- אתה בסדר? - אני אשרוד.
עברתי את כל הבדיקות האלה.
את בסדר?
שמע…
מה?
ביליתי עם האיש הזה שתי דקות ואני מרגישה שטבלו אותי בפאקינג שמן.
- אתה בסדר? - כן.
- אתה בטוח? הכול בסדר? - כן.
טוב, בסדר. אז קיבלנו תשובה מהפיקוד.
אגודל מכוון מעלה, יש לנו אישור לפעול.
- אפשר לדבר איתך? - כן.
אני רוצה שאתה תהיה המפעיל שלו.
כל קשר ישיר עובר דרכך כל עוד הוא עובד במסווה.
אני? למה אני?
כי הוא הציל את החיים שלך.
אז נוצר קשר.
- כן. - כן?
- לא, כן. פנטסטי. כן. - בסדר.
ג'ון, את יכולה ללכת.
על הזין שלי.
ג'יי-פי, תן לו את הטלפון.
אתה תצטרך את זה.
תפעיל אותו. שלח להם הודעה. תגיד להם שתיפגש איתם.
בילי?
בילי!
סליחה, חבר.
את מי אתה מחפש?
לא אמרו לי מה מספר הדירה.
אוי, לא.
- סיוט. - כן.
רגע, זו לא דירה 89 כי היא שלי.
- כן? - כן. אני חושבת שהייתי יודעת.
מצטערת.
יש לך שם?
השארתי את הפתק באופניים.
אוי, לא.
זה לא הערב שלך.
בדקת בדירה שתיים?
למטה? הם מרבים להזמין אוכל.
להתראות.
הוא הלך.
- לא. לא. לא. - תקשיב, בילי. זה בסדר.
לא, הוא הלך. הוא הלך. תדליק את הטלפון.
- לא, הם חשדנים מאוד. - בילי.
לא, לא. בחייך. תדליק את הטלפון.
הוא ידע. הוא יקלוט ישר.
- מי זה הוא? - קוסמו.
- לא נכון. לא אם… - אתה פאקינג לא מכיר אותו!
- אין לך מושג איזה מין אדם הוא. - עשה בדיוק מה שאני אומר.
היי. בילי. בילי.
שמע, למה שלא תגיד לו שהתחבאת בתעלה?
תדליק את הטלפון. קדימה.
התחבאת בתעלה. שוטרים באו והלכו.
- שוטרים? מה? - כן.
שוטרים באו והלכו ואז פרצת לדירה.
- מה זאת אומרת "פרצתי"? - זו שאלה טובה.
- עכשיו אתה חושב בהיגיון. - מרתף.
בדיוק. מרתף. חניון. בסדר?
עלית במדרגות לדירה 89.
שמונים ותשע?
- כן. - בסדר, ומה אז?
כן, ומה קרה אז? בעלת הדירה נכנסה. אישה שחורה. מביך.
ואז הדלקת את הטלפון.
כן? ומה?
התחבאתי. אני…
כן, נחמד.
- אתה רואה? - כן.
כן, זה טוב.
זה יותר לעניין. ומה אז?
ואז חיכיתי שהם ילכו שוב.
זה…
- אתה רואה? אמרתי לך. - כן, פאקינג כישרון מלידה.
אין לך סיבה לפחד מהאיש הזה.
הוא טוב, אבל אתה טוב יותר.
אתה טוב יותר, בן. במובנים רבים.
אז קדימה, תדליק את הטלפון.
תגיד להם לבוא לאסוף אותך.
- מאתחל… -
ילד טוב.
בסדר, זרוק אותו מהחלון.
- מה? - זו בדיחה.
הוא מתלוצץ.
רד במדרגות. זה מה שאני הייתי עושה.
בילי.
בילי, תקשיב לי.
אני בוחר לסמוך עליך הערב.
רק אל תבחן אותי.
בסדר?
לך למצוא את המרעומים האלה בשבילי.
בוא הנה.
אני יודע שעצוב לומר זאת, אבל אנחנו זן נכחד, ידידיי.
לאף אחד לא אכפת מהאמת.
לא רוצים אותה, לא צריכים אותה.
כולנו מתרוצצים כאילו יש פאקינג מטריקס.
טוב, זה רק מוכיח
שמשתלם לעקוב אחרי העובדות.
תן בראש! קדימה, ארבע!
חמש!
שש!
שבע!
- הלו? - בילי שלח הודעה.
הוא בדרך.
שמע, אנדי, אפשר…
אפשר להראות את זה? זה בסדר?
כלומר, יסגרו אותנו על זה. אני בטוח, אבל שיהיה.
אין בעיה. אגיד לו.
- הכול טוב, חומד? - אתה בסדר?
תגיד לקוסמו שמצאנו אותו.
כולנו ראינו את זה. הם וידאו שנראה את זה.
כיכר סאפוק.
בחור צעיר מ… איך אומרים את זה?
מהעדה המוחמדית.
רוהאן. ב-א'.
חטף סכין בטרקה דאל.
זה עצוב. באמת. בחייכם. עצוב מאוד.
מצאנו אותו. הוא בדרך.
- קוסמונאוט -
שמעו, אני לא גלילאו.
אני לא בדיוק סר ג'יימס פאקינג דייסון, אבל זה לא מורכב.
או שהשמש זורחת או שלא.
כאן יש שני פרצופים בשמש
והחזרזיר הקטן שבאמצע נמצא בצל.
איך זה ייתכן צילומית?
אור.
צל.
אור.
אני יודע. האמת מבאסת, מה?
אבל למה? למה? למה המשטרה…
אני לא אומר שזו המשטרה. אני לא אומר שזו המשטרה.
זה טרם הוכח.
אבל למה אדם שיש לו טיפת מוח
יפרסם תמונה שערוכה גרוע כל כך בכל ערוצי התקשורת?
בחור צעיר נרצח על ידי "המון אלים".
"קנאי הימין הקיצוני".
סכנה. דרקריס. אוי, אלוהים, זה וולדמורט!
מה קורה כאן? כלומר, באמת?
אור.
- צל. - אור.
שוב.
- אור. צל. אור. - צל. אור.
איפה היית?
- איפה היית? - כן. אני התחבאתי.
- התחבאת? - כן.
ממה?
ממה? מ… המשטרה. כן.
ראיתי אותם.
אני כמו אמוג'י של מוח שמתפוצץ.
- אז למה כיבית את הטלפון? - אני לא יודע.
אני לא… בנאדם, לא חשבתי בהיגיון.
אור. צל. אור.
- אתה בסדר, ילד? - שמע, אני…
- כן. - לקחת משהו?
- כי אתה נראה קצת… - אני סתם פאקינג נסער, בנאדם.
עבר עליי ערב מטורף. אני מרחף. לא.
יש אוכל בפנים? אני פאקינג גווע ברעב.
פשוט תיכנס.
כלומר, מה קורה כאן? באמת?
אור.
צל.
אור. שוב.
אור. צל. אור.
הנה הוא, המפלץ הקטן.
איפה היית?
מה עשית?
כמה טיפשים אתם חושבים שאנחנו?
תרגום: אסף ראביד