Онзи ден чух една истинска класика.
Един ми каза: "Чу ли, че Пол Маккартни е умрял?"
А аз: "Какво? Не, кога?". Той отвръща:
"Случило се е на турнето в САЩ, в зала "Кау Палас", на 31 август 1965 г.
ЦРУ го е убило". Не се шегувам.
"Сменили са го с двойник."
А аз: "Не, теорията ти издиша, мой човек.
Ако е вярно, кой е съчинил "Let It Be"?
Джей Едгар Хувър? Едва ли. Някои от глупостите на "Уингс" - може".
Но това само показва,
че си заслужава да следиш фактите.
Добре ли си? Джей Пи, как си?
Не мърдай.
Джей Пи, добре ли си? Наред ли е всичко? Какво стана?
- Подхлъзнах се. - Падна, аз го извадих.
Ти млъкни. Ясно ли е? Да не си гъкнал!
Спокойно, ще се оправиш.
Добре. Дай другото.
Последен въпрос. Колко пръста показвам?
Спокойно, без паника! Няма сътресение!
Ела веднага.
Здрасти, Фин.
- Джун. - Сър.
- Получи ли съобщението? - Ким ми звънна да дойда.
- Няма проблем. - Ким, разчисти тук. Да няма следи.
- Дадено. - Сър, а екипът за предаване от затвора?
Да им кажа, че сме го хванали?
- Обади ли се на екипа за предаване? - Да, всичко е точно.
Хубаво, изчезвайте.
- Хайде. - Да тръгваме.
- Джун, ще ми направиш ли услуга? - Каква?
Закарай този вундеркинд в болница "Света Катерина".
- Да го видят. - Няма ли да чакаме парамедиците?
Не, по-добре ние да го закараме. Търси д-р Чакраварти.
Той замества, но е много старателен.
А какво ще правим с него?
- С беглеца ли? - Да, ще го разпитате ли?
Ще седнем да си поговорим, докато чакаме да го вземат.
Ще ти се обадя веднага щом приключим. Искам да знаеш докъде сме стигнали.
Добре, благодаря.
Хайде, аз ще съм ти шофьор.
- Закарай ни на ул. "Уилям". - Ще се качите ли?
Не.
Седни отпред.
Здравей, Били.
Недей да заспиваш.
- Искаш ли да пусна някаква музика? - Не.
- Но ако искаш, попей ми. - Да бе.
В ъгъла стоя и гледам как я целуваш.
- Ако пееш, ще ходиш пеш. - Стига де.
Ето ме, тук съм. Защо не ме виждаш?
Танцувам съвсем…
- Сам. - Браво! Видя ли? Включи се в купона.
Имаш ли бутон за изключване на режим "свалка"?
Леле, отряза ме. А аз си мислех, че напредвам.
- Знаеш, че паднах, нали? - Да, не се тормози.
- Беше много хлъзгаво. - Хлъзгаво? Сериозно ли? Благодаря, мамо.
- Какво? - Издънката в събота, сега и това.
- Не ми казвай, че не си ми малко… - Какво?
- Площад "Съфолк". - В смисъл?
Какво, не помниш ли?
Бях там, на ул. "Нейлсуърт".
Включиха ме в акцията за подкрепа на терен.
- Ти ли беше? - Да, аз.
В центъра на събитията. "Спешно пратете подкрепления."
Значи ти ни предупреди?
Да, но закъснях - онези вече бяха налазили улицата.
Джей Пи…
Много се забавих, мамка му. Издъних се.
И тогава се подхлъзнах, като тази вечер.
Сега едно момче е мъртво заради мен.
И трябва да живея с тази мисъл.
- Нямаш никаква вина. - Трябваше само да предупредя, нали?
Защо не го направих навреме?
Знаеш ли какво?
Повече ми харесваше, докато пееше.
И какво сега?
Движим се.
- Накъде? - Ти как мислиш?
Към затвора.
- Чакай… - Да видим колко ще ти лепнат.
Оставаха ти шест години, а се сещам и за майката на горкото момиче.
- Влизане с взлом. - Не съм я докоснал!
- Наруши реда на площада. - Не съм!
Нападна мой служител до канала.
- Нищо подобно! - Ще повярват на него.
Става дума за живота ти.
Мисълта ми е, че докато излезеш, косата ти ще побелее като моята.
ДЖЕЙКЪБ
- Здравей, миличък. - Здрасти, аз съм.
- Здравей. - Зак се обади.
Може ли да вземат Джейк идния вторник?
Лия имала курс по акробатика и иска Джейк да е там.
Да, ако той иска да отиде. Не го ли обсъдихме вече?
Не знам. Да, може би. А знаеш ли в колко часа ще се прибереш довечера?
Не, още не знам.
Не съм сигурна.
- Ще се видим после. - Добре, до скоро.
Не й каза!
Джейк, за някои неща не се говори по…
Ще й кажем после.
Беше Лио, моят партньор.
- Мразя тази дума. - Да, и аз.
Звъни от телефона на сина ми, защото знае, че ще вдигна.
- Това е коварно. - Нали?
- А сега кой флиртува? - Мечтай си, приятелче.
Трябва да се прибера. Да съобщя, че съм прехвърлена при вас.
- Това проблем ли е? - Може би.
С шефа ти сме работили заедно и преди.
- Той каза ли ти? - Не.
- Но съм чувал разни неща. - Така ли? Какви?
Например, че здравата си го поизпотила, но всичко е завършило благополучно.
Да, нещо такова.
- Джон-Пол Браунлий? - Да.
Хайде, покажете ми какво можете.
- Иска ти се. - Наистина ми се иска.
- Ало. - Как е той? Добре ли е?
- Стряскащо нормален, бих казала. - Хубаво. Имам нужда от теб.
След колко време можеш да дойдеш?
Какво става? Къде е екипът за предаване?
- Идва насам. - Питахте ли го?
За намушкването? Да, естествено.
- И? - Даде ми имена.
Ще ги проверим. Още нищо значимо, но ето какво.
Крил се е при една банда и "пропя".
Намекна за нещо друго.
- Какво имате предвид? - Трябва да го чуе още някой.
- Добре, става. - Чудесно.
Били. Инспектор Ленкър.
Добре, да започваме. Повтори каквото ми каза.
Разкажи ми за площад "Съфолк".
Видях те там.
Вижте, просто нямах избор. Трябваше да отида.
Искаха да им направя услуга, за да ме…
- Да те изпитат ли? - Да.
- Носеше ли нож? - Разбира се, че не.
- Казаха, че е на шега. - Моля?
Да ги поступаме.
- Да дадем урок на чалмалиите. - Кой го уби?
- Не знам. - Кой уби момчето?
Не знам.
Засега.
Били, повтори дума по дума какво ми каза.
Добре.
- Едно от момчетата говореше… - Кой?
Ами, не знам. Не им знам имената, но той…
- Хвалеше се. - Какво каза?
Разправяше за…
Седем подпалки за Ланаркшър.
Седем подпалки?
Какво е това? Какво означава?
Оставяме те за малко.
- Какво? - Намери ли тайна квартира?
Апартамент, стая, градинска барака. Обади се веднага щом намериш. Добре, чао.
Сър, какво става тук?
Работата ми е и да следя оръжия.
Да съм информиран за огнестрелни оръжия,
експлозиви и всякакви свързани с тях части, които се губят,
- изчезват или… - Биват откраднати.
Няма край.
Но да се върнем десетина месеца назад, през май миналата година.
Камион, пътуващ на изток, е изблъскан от пътя от въоръжена банда.
Откраднати са седем детонатора от военен клас,
предназначени за каменна кариера в затънтен окръг в Шотландия.
- Седем подпалки за Ланаркшър. - Да. Детонатори, резервни части, ясно.
Обаче…
нещо ни притеснява.
Козмо Томпсън.
Човекът, чиято банда е приютила Били.
Истинското му име е Гавин Возняк и е в списъка за наблюдение.
Защо, какво е направил?
Навремето беше трафикант на оръжия за крайната десница.
Така разправяха. И обичайните проблеми.
Той има онлайн чат шоу, което никой не гледа.
Мислехме го за нарцисист и плямпало, но има и нещо повече. Натрупал е пари.
От семеен бизнес. Вече го няма, но той е амбициозен.
Седем детонатора,
седем взривни устройства.
Какво ще ги прави? Ще ги изтъргува, или ще ги заложи?
Разследването е спешно, активно е, а още сме доникъде.
Нямахме никаква следа досега. До тази вечер.
Няма да получим по-добър шанс да го пипнем.
Искате да пуснете Били?
Да.
Ще ни донася.
Какво планират, къде майсторят бомбите. Но не можем да се мотаем.
- Боже. - Имаш предвид "гениално" или…
- И имате това право? - Просто реагирам на възможност.
Ако не ти харесва, ясно. Но щом е притиснат, ще ни помогне.
Ще открием виновника за фиаското на площад "Съфолк".
С един куршум…
- Мислите ли, че ще се справи? - Ще поговоря с него.
Избяга от затвора, значи е инициативен, нали?
Точно така.
Съгледвач?
Може би. Ще го търсят, аз бих го търсил.
Ако Козмо надуши, че Били е пропял,
операцията ще приключи, преди да е започнала.
Добре, супер. Пусни ми адреса. Благодаря, приятелю.
Да се махаме от тук.
Съгласна ли си?
Да.
Аз ще се кача в микробуса, ти ме следвай.
Разбрано.
Изпратих ти адреса на убежището. Да тръгваме.
- Къде е Били? - Движи се по ул. "Меър".
- Беше на канала преди десетина минути. - Та той е беглец! Какво прави на канала?
- Каза ли на Козмо? - Не, пратих Кийрън с колелото.
ПРОСЛЕДИ ТЕЛЕФОНА МУ.
- Вече го търси. - Намери го, чу ли?
Едно ще ти кажа.
Нещо не е наред.
Какво искаш?
Искам тези детонатори. Седем подпалки за Ланаркшър, нали?
Сега или никога. Действаме бързо или се отказваме.
Били, знаеш, че ще те пазим.
- Ще си в безопасност. - Не, глупости!
- Искам да е официално, в писмен вид. - Какво си мислиш, че правиш?
- Откриваш си сметка ли? - Майната ти.
Нямаш козове да се пазариш.
Били, това е последният ти шанс да направиш нещо с живота си.
Какво решаваш? Да или не?
ДЖЕЙКЪБ
- Лио? - Мамо?
Здравей, миличък, какво има?
Джейкъб, какво?
Джейкъб?
- Ще преместя Рашфорд при татко. - Рашфорд?
Миличък, той е хамстер, има нужда от храна и вода сутрин и вечер.
- Да, знам. И какво? - Кой ще се грижи за него?
- Аз. - Ти ли?
Искам да живея при татко.
Само за известно време.
- Защо? - Знам ли.
- Заради мен ли? - Не.
- Да съм казала или направила нещо? - Не, нищо подобно.
- Заради работата ми ли? - Не!
- Заради Лио ли? - Не е заради Лио!
Просто у татко е по-интересно.
Пък и искам да съм при сестрите си. Мороуа ме учи да готвя ориз.
Така ли?
Значи напускаш дома си, за да се научиш да готвиш ориз?
- Не е заради ориза, мамо. - Извинявай.
Съжалявам.
Виж, Джейк, щом така искаш…
Няма проблем. С баща ти винаги сме казвали…
Просто ми се струва, че не си го обмислил хубаво, даже никак.
Мамо…
Изчакай да се прибера.
- Мамо? - И тогава можем да…
Мамо.
- Той ще ме вземе довечера. - Довечера ли?
Да, след репетицията на Хейзъл.
Не е честно, Джейк. Моля те, изчакай ме да се прибера.
Джейкъб.
Ще се върна след около час.
Не повече. Джейкъб?
Джейкъб.
Знаеш, че за мен си по-важен от всичко.
От всичко на света. Знаеш го, нали?
Трябва да затварям. Ще ти се обадя по-късно.
- Получих съобщението. На осмия етаж. - Добре.
- Къде е асансьорът? - Там.
Заведи го до асансьора. Да не се показва, имат съгледвачи.
Е, какво стана?
- В играта сме. - Срещу какво?
- Иска да снемем обвинението. - За тази вечер ли? За бягството?
- Иска да се прибере у дома. - У дома? В смисъл?
- Обвинението в убийство. - Убийството на Керис?
- Да. - Няма как, остават му още шест години.
- Знам. - Не може да снемем обвинение в убийство.
- Може да уредим предсрочно освобождаване. - И вие му обещахте?
Ако се справи. Без победа няма награда. Такава е уговорката.
- Ще се качим по стълбите да проверим. - Не е истина!
Хубаво местенце.
Прекарайте го оттук.
- Нямате право. - Не говориш сериозно.
Просто си длъжна да го кажеш. Извини ме.
Ким.
- Благодаря. - И аз.
Довиждане.
- Джун. - Простете, че ви безпокоя.
- Ким, какво става отвън? - Спокойно е.
Преди няколко минути се появи разносвач, но май просто минаваше.
Отваряй си очите. И прати шофьор до болницата.
Джей Пи ми трябва. Кажи му да дойде тук веднага щом може.
Шефе, какво става с Били?
- Ким. - Всичко наред ли е там?
- Да, всичко е точно. - Тя знае ли?
- Ще й кажеш ли? - Ако има нещо подозрително, свирни.
- Да? - Сър, пом.-комисарката иска да говорите.
- Сега пък какво има? - Явно е нещо спешно.
Добре, установи видеовръзка.
- Служим на Негово Величество. - Сър.
Аз се обадих на помощник-комисарката. Нали не възразявате?
Спести ми труда. После щях да звънна на нея.
Имаме друг апартамент на долния етаж.
ЕТАЖ 6
- Сър, звъня й. - Да, добре.
- Донеси ми таблет. - Слушам.
Чаша чай? Черен, с мляко и две бучки захар.
- Ким? - Разносвачът се върна.
- Същият човек е отвън? Сигурен ли си? - Да, с каска и маратонки. Май е той.
Какво прави?
Да ти кажа, явно не разнася пица.
Да, имаме проблем. Явно е от хората на Козмо.
Как ни намериха? Следят ли ни?
- Претърсихме Били, като го прибрахме. - А телефонът му?
Джен.
Джен!
Сър?
Изключи ли телефона, който взехме от Били при задържането?
- Мисля, че да. - Мислиш? Джен?
Момент, изчакайте.
Мамка му.
Да, ясно.
Изпраща съобщение.
Включен е.
СКРИТ НОМЕР
Дойде съобщение.
Какво пише?
"Къде си?
В кой апартамент?" Да, цял куп съобщения.
СЛЕДЕНОТО УСТРОЙСТВО Е В РАДИУС ОТ 50 М
- Изключи го, Джен. - Добре.
- Изключи го. - Слушам.
НЯМА СИГНАЛ
- Казах му да стои включен! - Знам!
А защо го е изключил?
- Чух, че имало полиция. - Къде?
На канала.
Кийрън да влезе в сградата и да чука на всяка врата,
докато не го намери.
- Разбра ли? - Да.
- Пом.-комисарката е на линия. - Добре.
- Ще дойдеш ли с мен при началството? - Сигурно!
Както искаш.
Имате нужда от моята помощ.
Логично е - Айви, шефката, ще иска уверения, а ти беше там.
- Чу какво каза той в микробуса. - Вие се погрижихте да съм в микробуса.
- Джун… - Искахте да съм в микробуса.
Логично - трябваше ми втори полицай, който да потвърди, а ти беше отвън.
- Отвън ли? - Да.
Може ли да ми помогнеш?
Е, както казах, никой не те кара насила.
- Но знаеш ли какво ще ти кажа? - Какво?
Прегледа ли докладите за убийството на площада?
- Не. - Уважавам Майк и екипа му,
но са пропилели часове с хора, които не знаят нищо.
Нямат свидетели, не са открили оръжието. Протакат, докато прекратят разследването.
- Нима? - Да.
Ако искаш да хванеш убиеца, Били е единственият ти шанс.
Сър.
Не те притискам за нищо, да знаеш.
Но всичко е там.
В докладите.
Готова или не - ето ме.
Дан.
- Госпожо. - Значи имаме осъден убиец.
Бяга от затвора, цъфва на площад "Съфолк".
И ти ще рискуваш да го пуснеш като агент под прикритие, така ли?
- Да. - Ясно.
Е, какво има да му мисля - действай.
- Седем подпалки за Ланаркшър. - Изчезналите детонатори.
Заплашили са шофьора с оръжие и са ги задигнали.
Наясно съм. И какъв е планът ти?
Били чул, че са при Козмо. Ако го върнем, ще ни помогне
да предотвратим терористична заплаха и да спасим много хора.
Би могъл, евентуално, възможно… Ще те прекъсна.
Това са празни приказки.
- Приказки? - Да, бъбрене.
Нещо, което е дочул на опашката за обяд в затвора.
Не са празни приказки, а и той вече не е на опашката за обяд, нали?
Внедрен е при евентуални терористи.
Мамка му.
СТРАТЕГИЧЕСКО КОМАНДВАНЕ ИНЦИДЕНТ НА ПЛ. "СЪФОЛК"
ЛИЧНО И ПОВЕРИТЕЛНО
Джун, как е?
ПОКАЗАНИЯ НА СВИДЕТЕЛ №2: СЛУЧИ СЕ ЗА СЕКУНДИ
ПОКАЗАНИЯ НА СВИДЕТЕЛ №1: НЕ СИ СПОМНЯМ КОНКРЕТНИ ЧЛЕНОВЕ
НЕ Е НАМЕРЕНО ОРЪЖИЕ
Той е избягал затворник, осъден убиец.
Ако позволите, престъплението е извършено при особени…
обстоятелства.
В какъв смисъл особени?
Бил е на 17 г. Едва си е връзвал връзките.
Ясно, значи не е убиец, а котенце.
Не, ясно е, че я е убил.
Но са били хлапета. Хлапета от детски дом.
Тя е била на шестнайсет, а той - малко по-голям.
Харесвал я е, а тя него - не. Били са на някакво парти.
Училищен бал или нещо подобно. И той й е дал кетамин.
Дрогата е била некачествена и Били го е знаел.
Знаел е и се е хвалел с това, а тя е починала от токсичен шок.
Бог знае какво си е мислел.
Съдията е преценил какво.
Да.
Но Били няма прояви на насилие преди и след това.
- А семейството на жертвата? - Няма семейство.
Е, има майка.
Мислиш ли, че ще одобри да сключим сделка с убиеца на дъщеря й?
Майката е тъжна история.
Чест клиент е на психиатричните екипи.
КИМ КАРДУЕЛ
Хайде, вдигни!
Какво има?
За бога!
Мамка му.
Ким си е забравил ключовете.
Вече близо година се въртим в кръг.
- И, да, крие рискове. - Рискове?
Разбира се.
Можем да не рискуваме.
Можем да върнем Били зад решетките, но той в момента е тук.
Ползва се с доверието на мишената - Козмо Томпсън,
който е в списъка за наблюдение. В системата е, няма как да го избегнем.
Да речем, че след няколко месеца, седмици или дни
спретне някое безумие с масови жертви точно тук, на наша територия.
Щом пушилката улегне, ще ви привикат за поредния лов на вещици:
"Кой какво е знаел?" Какво ще им кажете? Че сте знаели?
Че са ви информирали?
Че сте можели да го спрете, но сте бездействали?
Никой не помни успешните акции. И двамата го знаем.
- Помнят се провалите. - Това е, което остава.
Знаеш ли какво? Да потърсим второ мнение.
- Викат те. - Какво?
Оттатък.
- Сине, кой е? - Доставка?
Сбъркал съм адреса.
Джун?
Госпожо.
Какво мислиш за използването на Били Филдинг?
Аз ли?
Щом питате…
Ползата е по-голяма от риска.
- Сигурна ли си? - Да.
Майк и екипът му са доникъде. Видях докладите.
А Били Филдинг беше там. Видях го.
Беше от другата страна на площада, значи не е убиецът.
Но вече е внедрен.
Той е ключов свидетел. Единственият ни свидетел.
Да се възползваме от шанса.
И няма опасност за обществото?
Според теб, Дан?
- По твоя преценка? - Не, няма опасност. Имате думата ми.
Думата ти.
Ще ви съобщя след пет минути.
Не се кори, постъпи правилно.
Ако се справим,
ще заловиш убиеца.
Сър, доставчикът с колелото е в сградата.
Джун, виж какво става с Били.
- Да се приготви. - Добре.
Госпожо.
Можете да действате, но ще работите с контратерористите.
- Къде е той? - Наблизо е.
Благодаря ви, г-жо. Много ви благодаря.
Действаме. Заключете апартамента. Всички да пазят тишина.
- Не му отваряйте. - Добре.
От стълбището дочух някаква суматоха.
- Така ли? - Някакви се качиха на горния етаж.
- Благодаря. - Моля.
Здравей.
- Добре ли си? - Ще живея. Минах медицинския преглед.
А ти как си?
- Знаеш ли… - Какво?
След две минути с този човек се чувствам омърсена.
- Добре ли си? Сигурен ли си? - Да.
Супер. Началството гласува. Разрешиха ни да продължим.
- Може ли две думи? - Да.
Искам ти да си му свръзка. Докато е внедрен, поемаш всички контакти.
Защо аз?
Защото той ти спаси живота. Значи сте се сближили.
- Да. - Нали?
- Супер, става. - Хубаво.
Джун, можеш да тръгваш.
Майната му.
Джей Пи, дай му телефона.
Ще ти трябва.
Включи го и пиши, че ще идеш при тях.
Били?
Били!
Извинявай, приятел, кого търсиш?
- Не казаха номер на апартамента. - О, не.
- Кошмар. - Да.
Не може да е 89, защото тук живея аз.
- Така ли? - Да, би следвало да знам.
Съжалявам.
- Не казаха ли поне име? - Забравих бележката на колелото.
О, не.
Явно не ти върви.
Пробва ли апартамент 2 на долния етаж? Те често поръчват храна.
Чао.
Отиде си.
- Не! - Били, всичко е наред, приятелю.
Той се махна. Включи телефона.
- Ще ме надушат. - Били.
- Хайде, включи телефона. - Той веднага ще разбере.
- Кой? - Козмо.
- Няма, ако правиш… - Не го познаваш! Не знаеш какъв е!
Били, Били.
- Кажи му, че си се скрил в канала. - Включи телефона.
И полицаите са те подминали.
- Какво? - Да.
А после си влязъл с взлом в жилището.
- Как "с взлом"? - Уместен въпрос.
- Умен си. - В мазето.
Вмъкнал си се в мазето през паркинга и си се качил в ап. 89.
89?
- Да. - И после?
Собственичката се върнала. Чернокожа жена. Конфузна ситуация.
Затова си изключил телефона си. Така, и после?
Скрил съм се и…
Да, чудесно.
- Видя ли? Добре го измисли. - Да.
Така вече бива. И после?
Изчакал съм да излезе пак.
- Видя ли? Казах ти. - Роден е за тая работа.
Изобщо не се бой от този човек.
Той е хитър, но ти си по-хитър.
По-добър си в много отношения.
Включи телефона. Кажи им да дойдат да те вземат.
ВКЛЮЧВАНЕ…
Браво.
Хвърли го през прозореца.
- Какво? - Майтап бе.
Шегува се, но най-добре слез по стълбите.
Били.
Чуй ме внимателно.
Тази вечер ти оказвам голямо доверие.
Не ме прецаквай.
Нали?
Намери ми детонаторите.
Ела тук.
Знам, че е тъжно, но с вас сме отмиращ вид, приятели.
Никой не се интересува от истината. Не я искат, не се нуждаят от нея.
Всички се мятаме насам-натам в матрицата.
Това само показва, че си заслужава да следиш фактите.
Хайде, удряй! Четири!
Пет!
Шест, седем!
- Ало? - Били писа, че идва.
Анди, може ли да покажем снимката?
Заради нея ще забранят шоуто, но нека.
Споко, ще му кажа.
- Здрасти. - Как си?
Кажи му, че го намерихме.
Всички я видяхме, погрижиха се за това.
Площад "Съфолк".
Младеж от… как да го кажем?
Мохамеданското вероизповедание.
Рохаан. С две "а".
Намушкан в търбуха.
Признайте, много е тъжно.
Намерихме го, идва.
Вижте, аз не съм Галилей.
Не съм и сър Джеймс Дайсън, но тук няма нищо сложно, нали?
Слънцето или грее, или не.
Тук ясно се виждат две лица на слънце,
но този в средата е в сянка.
Как е възможно на снимка?
Светлина.
Сянка, светлина.
Знам, истината е адски досадна, нали?
Но защо? Защо полицията…
Не твърдя, че е била полицията. Все още не е доказано.
Но защо някой с поне две мозъчни клетки
би разпратил тази скалъпена снимка до всички големи медии?
Младеж, убит от "агресивна тълпа".
"Крайнодесни екстремисти".
Опасност! Дракарис! Мамка му, Волдемор идва!
Какво става наистина?
Светлина.
- Сянка. - Светлина.
Повторете.
- Светлина, сянка, светлина. - Да.
Къде беше?
- Казвай. - Ами… Просто се криех.
Крил си се? От какво?
От какво ли? Ами от куките. Видях ги.
Аз съм като емотикон с изскачащ мозък.
- Защо изключи телефона? - Знам ли, не можех да мисля трезво.
Светлина. Сянка. Светлина.
Ти у ред ли си? Да не си дрогиран?
- Изглеждаш ми… - Изнервен съм!
След толкова зор нервите ми са изопнати. Има ли храна вътре? Умирам от глад.
Влизай.
Какво става всъщност?
Светлина.
Сянка.
Светлина. Повторете.
Светлина, сянка, светлина.
Ето го и малкия ужас.
Къде се губиш?
Какви си ги вършил?
За тъпи ли ни смятате?
Превод на субтитрите Живко Тодоров