Літо її смерті.
Це важко...
важко описати словами.
Треба було там бути.
Знаєш, що відділяє порядок від пекельного хаосу?
Пʼять міліметрів скла.
Ідіть у сраку!
Товщина вітрини. От і все.
Уся відстань.
Пішли! Назад!
Того літа це скло трощили.
Ніч за ніччю, знову і знову.
А твій Еррол був там серед найактивніших.
А потім, через три тижні...
подзвонила сусідка.
У квартирі внизу бійка.
Вона кричить.
Такі звуки, наче він вибиває двері!
Дивіться вперед. На мене.
Дивіться на мене. Вперед.
- Весь час дивіться вперед. - Пат. Давай.
Алло, пожежна. Не рухайтеся.
- На мене. - Пат, отямся.
Вставай. Пат, отямся.
Пат!
КРИМІНАЛЬНЕ МИНУЛЕ
Не лякай його. Іди сюди.
Лісо, він тобі подобається?
Лісо?
Так. Дуже подобається.
І що ти думаєш? Тату?
Тату?
Так, я саме на нього дивлюся.
І що?
Хороший. Дуже хороший.
Але ми з тобою домовилися.
Він тепер твій. Ти повинна його вигулювати.
Годувати. І ти за нього відповідаєш. Так?
Знаєш, добре робити щось хороше.
Нічого неправильного в цьому нема.
Це не погано.
Лісо?
Ти маєш дещо знати про маму.
Вона хотіла одного – щоб ти була щаслива.
Коли ти прийдеш додому з роботи?
Уже скоро.
Учора ти теж так казав. І позавчора.
Скоро буду вдома, обіцяю. Скоро.
Добраніч, татку.
Добраніч, доню.
Ерроле Метіс, вас заарештовано за підозрою
у вбивстві Аледаїд Берроуз. Ви маєте право мовчати.
Усе, що ви скажете, може бути доказом проти вас.
Не чіпайте його! Геть!
- Патті! - Наручники.
- Патті. - Спокійно, любий.
- Мамо! - Пішов.
Я поїду з тобою.
Я за тобою.
То бойфренда ви взяли.
Добре. Чудово.
Але годинник закону цокає. У нас одна доба.
Ми за вами, Ден.
І що це означає? «Ми за вами»?
Чим ця справа відрізняється?
У цій справі є певний тиск.
Тиск? Який тиск?
Його хочуть показово покарати.
У світлі недавніх подій ми маємо блідий вигляд.
Показово? Через заворушення.
Самі подумайте.
Пʼять ночей вони грабували, палили і коїли ще хтозна-що кримінальне.
Господи.
То чому б не змінити наратив?
Така офіційна лінія.
Усіх повісити.
Зробити з усіх поганців. Така лінія?
- Це хочуть донести? - Ні.
Я пояснюю вам ситуацію.
Рішення за вами. От і все.
Руки й одяг у крові?
20-9-11 КАМ КВАРТАЛ МАННІНГЕМ
Кров жертви на ньому скрізь.
Це не означає, що він її зарізав.
Він міг її пригортати.
- Аякже. - Такий у них аргумент.
ДТП МЕТІСА
Ну от. У машині. Малий ззаду.
Бум.
Прояви насильства?
Сусіди викликали поліцію у 2005-му. Він був підлітком. Нічим не скінчилося.
- Можна рапорт? - Аякже.
То була бійка з батьком, але батько не писав заяву.
А насильство над жертвою? Чи над іншими партнерками?
- Чи малим. Як...? - Патрік.
- Там були випадки? - Ні.
Але він був у спальні, двері замкнені, ключа нема.
Він точно чув.
Бідне дитя чуло ту різню.
У неї родичів нема?
Ні. Вона росла в сиротинці, з усіма наслідками.
- А батько точно не він? - Сто процентів.
Патрік був плодом... пʼяної пригоди на одну ніч.
Однієї з багатьох.
Вона явно полюбляла чорних.
Ну а що? Я не критикую.
Просто в кожного є свій тип.
Окрім мене. Я трахаю все, що рухається.
Добре. Надамо як докази записи камер спостереження.
А тим часом потрібні свідчення, показання від жінки,
яка дзвонила й казала, що Еррол у квартирі.
Розпитаймо, чи хтось бачив, як з квартири виходили.
Усі місцеві, яких «брали» за насильство.
ДНК всіх мешканців квартири. «Треба, треба», я знаю,
але треба швидко набрати речових доказів.
- Якщо він не вирішить зізнатися. - Можливо.
Бос... Вибач, але
що тебе непокоїть?
Непокоїть? Непокоїть мене, Тоні, обсяг тілесних ушкоджень.
Укуси? Таке на пустому місці не виникне.
Цей хлопець навіть ножа не носить.
- Та хто його знає. - Хто його знає?
Його зупиняли й обшукували девʼять разів. Девʼять.
І жодного разу не було зброї.
Тому мене непокоїть...
Мене, Тоні, непокоять факти. Покажи їх.
Покажи попередні прояви жорстокості.
Добре? Запанувало щастя? Супер.
Перш ніж почнемо, мій клієнт
підготував коротку заяву, яку просив зачитати.
«Я готовий співпрацювати зі слідством
у справі вбивства партнерки,
Аделаїд Берроуз 20 вересня 2011 року.
Але внаслідок травми після її смерті
я не памʼятаю жодних подій з моменту, коли зайшов за адресою реєстрації,
у квартиру 616 у Кварталі Маннінгем,
до моменту, коли прийшов до тями в лікарні».
Я візьму до уваги ваші коментарі.
Як і результат вашого МРТ,
яке не показало фізичної травми голови.
Ви розумієте, чому ви тут,
містере Метіс?
Партнерку, з якою ви прожили пʼять років, Аделаїд Берроуз,
було знайдено зарізаною у вашому спільному помешканні
за адресою: Квартал Маннінгем, 616.
Далі містер Метіс заявляє, що в той час, коли міс Берроуз
було вбито, він не перебував у квартирі.
Він шукав роботу.
Роботу?
То ви таки памʼятаєте?
Це було раніше.
І де ж ви шукали?
«ВІП-стрижки». Це барбершоп.
Ага, барбершоп.
Ви когось бачили?
З кимось там розмовляли?
- Так. - Чоловіка звуть Мостафа Демір.
Мостафа Демір.
Чому ми про це не знали?
Сер, я перед зустріччю говорив з Кардоною.
Він про алібі й не писнув.
Добре. Їдьте туди вдвох.
Знайдіть цього Мостафу.
Ми не підведемо. Не турбуйся, бос.
Ні, Кім. Потрібні факти.
Краще знати, ніж бігати по колу
- шістнадцять кілометрів. Ясно? - Так.
Сер, на лінії – заступник комісара.
Він дзвонив тричі.
Ден, це командер Блум. Прекрасна новина про арешт.
Дзвоню побажати удачі.
Як ви знаєте, справа набула великого розголосу, і...
Тату, де ти?
ПОКАЗАННЯ СВІДКА - ДЖЕЙСОН СТАРШЕ 18 - ВТРАТИВ ТЯМУ
Ти обіцяв поговорити з Марселлою про омлет.
Ден. Це знову Лорі.
- Ще одне: якщо вам щось потрібно... - Омлет?
Так, омлет. Добре.
- А даси трубочку Марселлі? - Зараз.
- Дякую, люба. - Мені потрібен Геґарті.
Я з піар-відділу.
Стосовно формулювання...
- Марселло. - Алло.
Тут така справа.
Думав, що ми це проговорили, але...
- ніяких помідорів. - Без помідорів?
Зовсім.
Ден, це знову я.
Скоро будуть підстави для обвинувачення?
Даси телефон знову Лісі? Дуже тобі дякую.
Доню, я домовився. Поговорив з нею.
Коли ти вернешся додому?
Скоро.
Сер, Мостафа Демір у четвертій кімнаті.
Тоні й Кім питали,
чи ви його допитаєте, чи хай вони починають?
Так.
«Так» – допитаєте чи хай починають?
Хай починають. Деніз?
Звʼяжіться з черговими у Святого Луки.
Хто відвідував його в лікарні?
Наприклад, батько. Чи довго, як часто.
Геґарті.
Алло. Це Джулі з лікарні Св. Луки.
Патрік Берроуз отямився.
Як він?
Краще, ніж добу тому. Він при тямі.
Я знаю, справа нешвидка, але,
як думаєте, з ним можна побалакати?
Я запитаю в його лікарів. Хвилиночку.
- Увімкніть звук з четвертої. - Так, сер.
Зараз я покажу вам кілька фото.
Якщо на них є той, кого ви бачили того дня,
поставте пташку біля його знімка.
Друже, в нас обмаль часу. Він там є чи ні?
Оцей? Так?
Дякую, містере Демір.
- Інспекторе Геґарті? - Так.
Доктор Коннор каже, що можна. Кілька хвилин, не більше.
- Дуже вдячний. - Нема за що.
Можете йти.
Уперед. Іди.
Не волочи ноги, жвавіше.
Ти спершу мене спіймай.
Схопи, якщо зможеш, Вовчику.
Попався.
Він зник.
А куди дівся?
У нірку.
Ще б трохи – і все.
Ти малий...
Привіт, Патріку.
Мене звати Ден.
Я з поліції.
Усе добре?
Де мама?
Мами тут немає.
А де Еррол?
Ти зголоднів?
Так.
Добрий знак.
Що ти хочеш?
Пасти? Картоплі фрі?
Морозива? Повидла?
Не люблю повидло.
Зрозумів. Відставити повидло.
Хто готує вдома?
Еррол.
А вони добре ладнають, Еррол і твоя мама?
Не бувають сердиті?
Не сваряться?
Еррол підвищував голос?
А памʼятаєш, що казав, що робив, коли підвищував голос?
Якось уночі... у них була сварка.
І що за сварка?
Кричали.
І про що вони кричали?
Гроші.
Гроші?
Так.
Патріку...
що він казав?
Що казав твоїй мамі?
Є новини?
Так. Він одужує.
А як він узагалі?
Він щось знає?
Місіс Метіс, мене цікавлять лише факти.
Він хороша людина.
Усією душею відданий хлопчикові.
А містера Метіса немає?
Ні.
Його викликали на роботу.
- Ясненько. - Так.
Щойно з друкарні.
- Що це? - Сьома сторінка.
Що там з хлопцем?
З хлопцем? З яким хлопцем?
З яким я тоді балакав.
- У барбершопі. - Ми говорили з містером Деміром.
Він вас не знає. Не згадав.
Ну от... така ситуація.
Але я його бачив. Саме з ним розмовляв.
НОВІ ФОТО РІЗАНИНИ В ЛОНДОНІ
Як памʼять? Змогли щось пригадати?
Знаєте, як це називають?
- Що це? - Кривавий шопінг.
Це не я зробив. Це хтось тупо нафотошопив.
То ви не брали участі в грабежах?
У вашій квартирі ми знайшли одяг,
новий, з бирками.
Припускаю, що у вас збереглися чеки?
Я не злодій.
Вибачте, як це стосується нашої справи?
Ваші сварки з Аделаїд.
- Сварки? - Так. Розкажете про них?
- Ми не сварилися. - Ерроле...
Я хочу вам допомогти.
Проти мого клієнта не порушено жодної справи
у звʼязку з домашнім чи будь-яким іншим насильством.
На тілі жертви знайдено укуси, що відповідають вашим зубам, Ерроле.
- Укуси? - Можете пояснити?
Та ну. Це про що?
Свідок дзвонив у службу порятунку
і повідомив про шум у вашій квартирі того дня.
- То був не я! - Ви ж наче не памʼятаєте.
- Я знаю, але... - А як знаєте?
- Просто знаю! Отак. - Просто знаєте?
Тобто таки памʼятаєте?
Ясно.
Супер.
Ви бачите, що роблять? Виводить мене.
Послухайте.
У вас на мене нічого немає.
Я любив її.
Ми збирались одружитися.
- Одружитися? - Так.
А де каблучка?
Ви знущаєтеся?
Моя дівчина загинула! А вбивця на волі!
І досі на волі, а ви тут.
Допитуєте про каблучку. Хлопці, ви що?
Її не стало! Її більше нема!
Ви що!
А тепер куди?
До прокурорів. Побачимо, що скажуть.
Чи дадуть добро на обвинувачення.
Добре. Радий чути. «Це не я. Я не злодій».
Господи. Природжений брехун.
Але не конче вбивця.
Звірюки. Багато хто з них.
Я тобі так скажу – ми програємо цю війну.
Починається.
Що?
Думай, що кажеш.
- Он як? - Так.
Мелеш усяке.
Першому-ліпшому я ж не скажу.
Що з ДНК й відбитками?
ДНК й відбитки?
З місця злочину. Хто ще був у тій квартирі?
Ми ж учора про це говорили.
Усіх з кримінальним минулим ми викреслили.
Узяли того, кого треба.
Лісі сподобався цуцик?
Від нього такий сморід, що я не витримую.
Ну хоч вона задоволена.
Я б не був такий упевнений.
Усе це дуже важко.
Одинадцять.
Одинадцять днів від рентгену до ями в землі.
У підсумку не було часу ні на що.
Ден. Прокуратура не погодила?
- А що сказали? - Так, ну,
сказали, що ми не готові висувати обвинувачення.
Потрібно більше неспростовних речових доказів.
Та боже мій.
- Ви попросите більше часу? - Так, так.
Відправили запит, оце щойно.
Тату, коли ти прийдеш додому?
- Скоро. - Тату, ти потрібен цуценяті.
Ти розумієш собачу мову?
Бос, я тут з начальством.
Доню... І що? Нам дали більше часу?
Марселла була у вашій спальні, рилася в маминому одязі.
Так, ясно...
Лікарня прислала
- оцінку психічного стану... - Що?
...їх турбує стан Еррола.
Тату?
Отже, тримати його можемо добу...
- За добу я не з... - ...а потім обвинуватити або випустити.
Мені потрібно три дні. Скажи йому, що треба три дні.
- Містере Геґарті, все добре? - Господи.
Не чіпай одягу моєї дружини.
Ден, якщо для вас це занадто, дуже швидко,
ніхто вас не критикуватиме.
Ні. Я цього не казав.
- Коли ти прийдеш? - Скоро. Я буду вдома...
Ден, ми за вами. Ви ж знаєте.
Скоро.
За мною. Добре.
Добре.
Сер, маю таку підозру, що ви забули поїсти...
Заради бога, тільки без «сер».
Сила звички.
Я вивчила докази, хоча друга думка вам ні до чого...
- Але я все одно її почую? - Ну...
Добре. Я – сама увага.
Немає алібі, аналіз крові, сліди укусів...
- Укусів? - Дзвінки в службу порятунку.
Хлопчик там, у квартирі, втеча з місця злочину,
зіткнення з вантажівкою. Тобто...
Важко визначити напевне? Що насправді сталося?
Чи було це навмисне вбивство? Чи йому нахрін зірвало стріху?
Бо раніше він її й пальцем не зачіпав.
І нікого не зачіпав, наскільки я розумію.
Але на мою думку, та й обʼєктивно...
Ми взяли кого треба.
Деніз.
Сер, я звʼязалася з Тімом і Коннором,
спитала про відвідувачів підозрюваного в лікарні Святого Луки.
Сказали: «Тільки мама».
І більш ніхто? А батько?
Ніхто. Так сказали.
Містер Метіс?
Ось де ви ховаєтеся?
Що ви робите?
Сію насіння.
Насіння сієте.
Добре. Це прогрес, так?
Я вивчив минуле Еррола.
У вас були якісь неприємності, ще у 2005-му?
Еррол щойно закінчив школу.
Сусіди нас викликали, бо чули галас.
То була дрібниця.
Сказали, що таке майже щовечора, ви з сином сварилися.
От люди.
Я на вас не наїжджаю.
Я його виховував як міг.
Я вам вірю. Це важко.
Я прийшов не закидати вас камінням. Чесне слово.
- Моя дружина... - Що? Розлучені?
Померла.
Пів року тому.
Дали два тижні відпустки.
Що ж, я вам співчуваю.
- Діти? - Одна.
Дочка. Головний удар припав на неї.
То...
як ви з нею даєте раду?
Як я даю раду?
Як давати раду, коли на тебе обвалилося небо?
Я купив їй собаку.
- Собаку? - Це допоможе, правда?
Ну, людина робить, що може...
і де може.
Ось. Подивіться.
Звідки це у вас?
З її квартири. Можете забрати собі.
Серйозно. Це копія. Забирайте.
Вона часто приходила сюди з малим і помагала вам садівникувати?
Мабуть, для неї це було важливо.
Так.
Бачите, яке в неї було життя.
Своєї рідні не мала.
Виросла в дитбудинку.
А тут ви.
Тато, якого в неї не було.
Це мій син.
А як же вона?
Хто допоможе їй?
Ніхто?
Сер.
Сер?
Йому було сімнадцять.
Сімнадцять.
Еррол, мій син,
заходить у будинок, геть угашений.
Надворі чекають друзі.
«Тату. Треба гроші».
Що ви відповіли?
«По-твоєму, ми багачі? Нема більше грошей.
Ти все забрав».
Офіційних свідчень не дам.
Це він?
Ударив вас ножем?
Що ж тепер буде з хлопчиком?
Що буде з Патріком?
Під одним дахом з цією людиною...
Ми його взяли? Того, кого нам треба?
Якщо ти не впевнений, не страшно. Просто скажи...
Ні. Ми взяли того, кого треба.
Я впевнений. На сто відсотків.
Добре.
Тоді годинник цокає. Сім годин залишилося, і час спливає.
Психіатри вже бʼють копитом,
а прокурори хочуть, щоб їм місяць подали на срібному тарелі.
Які наші дії?
Ерроле.
Я хочу стимулювати вашу памʼять, прояснити спогади.
Нам усім прояснити.
З вашого дозволу, я відвезу вас на квартиру, де вона загинула.
Адвокат буде з вами, поруч. Увесь час.
Ви не проти?
Можна.
Усе добре.
Коли будете готові.
Подивимося.
ЗІРКА ТИЖНЯ ПАТРІК БЕРРОУЗ
- Можна я допоможу? - Аякже.
Отак.
- Я щиро. - Я люблю тебе.
Згадали щось?
Ні. Нічого.
Справді?
Добре.
Боже. Ллє як з відра. Трохи перечекаємо.
- Марко, піджени машину. - Так? Добре.
ЛІСА КОЛИ ТИ ПРИЙДЕШ ДОДОМУ?
- Їдемо. - Добре.
- Росс. - Усе нормально?
Дуже дякую, що постарався. Варто було спробувати.
Прикро, що зʼїздили даремно.
Ти наче казав, що живеш десь у Майл-Енді?
За мої гріхи. Той будинок забрала дружина. Знов живу, як студент.
По-дурному вийшло. Мусив двічі їздити.
Та нічого.
Іветт. Ти не могла б підкинути містера Кардону додому?
Авжеж. Без проблем.
Якщо вам не важко.
- Анітрохи. - Іветт підвезе тебе до дверей.
Куди ми їдемо?
Ерроле, увімкнути кондиціонер?
Що це таке? Я думав, ми їдемо в тюрму.
Не можу знайти телефон. Перевірю у квартирі.
Друже, ти ж не проти?
Ерроле, у вас світло не вмикається.
Допоможеш з лампами?
Ерроле. Я не можу шукати телефон у темряві.
Заходь.
Ну от. Дякую тобі.
А ти ніколи не думав мати своїх дітей?
Ні.
Ні?
- Мені не треба. - Ні.
У тебе був Патрік.
А як він тебе називав? Ерролом? Татом? Татком?
Іноді так.
Ти був для нього просто татом. Звичайним татом.
Памʼятаю, як моя Ліса,
коли була немовлям, майже не спала.
- Уночі такі верески... - Що вам треба?
Я просто шукаю.
- Шукаю свій телефон. - Я її не вбивав.
Ісусом Христом клянусь, я...
- Я її любив. Я не вбивав. - Тихо.
Ми не на допиті, тому Ісуса Христа, будь ласка, не залучай.
Я просто говорю.
Бо хтозна, може, ти переживаєш за Патріка.
Якщо чесно, я божеволію.
Он як? І що тобі цікаво знати?
З ним усе добре?
Він ледь не втратив ноги,
кажуть, ходити не зможе.
Тому ні, не добре.
Господи.
- Гей. Гей, гей. - Мені зле.
Не бійся.
Надія залишається завжди.
Сучасна медицина творить дива. Усе можливо.
Він про мене питав?
- Про тебе? - Так.
Про татка? Тата? Еррола? Чи питав він про тебе?
- Я не знаю. - А що йому сказали?
- Про маму? - Так.
- Викликаю Альфа Браво один. - Чорт. Хвилинку!
Вибачте, сер. Прийнято...
Що тут скажеш? Я не знаю. Йому шість років.
Її не стало. Не знаю, чи можна з цим змиритися в такому віці.
Але він незвичайний. Такий... Такий хоробрий, правда?
Бореться, як справжній лев.
Слухайте, я не до кінця був з вами щирий.
У нього були джинси, дівчачі, з єдинорогами.
Я знаю, це тупо.
Друзі з нього сміялися,
і я подумав, що навіть пристойні лахи не можу йому купити.
Джинси. Пограбування.
Так.
Себто ти тоді збрехав?
- Ага. Так. - Збрехав тоді?
- Збрехав? Ясно. - Так.
Це добре. Дякую. Чудово.
Бо якщо ти зараз, синку, роззирнешся навколо,
то побачиш, що в тебе чималі неприємності.
Тому пора чесно мені все розказати.
Я не памʼятаю.
Добре.
Я не вбивав. Я не... Ви маєте мені вірити.
Я тобі вірю. Я вірю, що ти не памʼятаєш.
Але те, що в тобі сидить, на що ти здатен,
тільки ти це знаєш. Тільки ти, а ще, може, твій тато.
Що б це могло означати?
Та ну. Сам подумай.
Ти розбив машину.
Розтрощив хлопчика, наче порцелянову тарілку.
Не тисніть на мене.
Чому? Бо твій розум тебе оберігає. Перекриває кран.
Ви не знаєте, що в мене в голові.
- Те саме, що тут. - Ні.
- Те, що тут сталося... - Ні.
- ...і що відбувається зараз, отут. - Ні.
- Тут. На цьому місці. - Ні!
На підлозі цієї кухні. Я її бачив.
Зайшов і побачив, у якому вона стані.
Можна зрозуміти, чому ти хочеш стерти таке з памʼяті.
Що це?
Ваш телефон?
Це жорстоко. У цьому весь ви. Ваші методи.
Привозите мене сюди, весь такий милий. «Де мій телефон?».
Ви огидний. Ви в курсі?
ЛІСА ШКОДА, ЩО МАМА, А НЕ ТИ
Я відкрив вам душу,
а ви брехали мені в очі, перекрутили мої слова.
Вам насрати на мою дівчину. Правда?
- Правда? - Усе, ходімо...
Ви хворий.
Ви нічого про нас не знаєте, про те, що в нас було.
Що у вас було?
- Вам не зрозуміти! - Я не розумію, як...
- Щось прекрасне! - Прекрасне.
Аякже. Прости мені.
Що я можу знати про прекрасне?
Про це тільки ти знаєш,
бо тільки ж у тебе є рідні.
Тільки в тебе сімʼя. Думаєш, ти весь ідеальний?
А я від Патріка чув інше.
Що? Ви... Що?
- Ви з ним балакали? - Ага.
Записали? Що він сказав? Дайте послухати.
- Хочеш почути його голос? - Так.
- Цікаво, що сказав Патрік? - Прошу вас.
Що він сказав про тебе?
- Так. - Слухай.
Що він казав? Що казав твоїй мамі?
Якось уночі...
у них була сварка.
Була сварка.
І що за сварка?
- Кричали. - Кричали.
І про що вони кричали?
- Гроші. - Гроші.
Гроші?
Так.
Патріку...
що він казав?
Що казав твоїй мамі?
Я тебе прикінчу. Я тебе прикінчу.
«Я тебе прикінчу. Я тебе прикінчу. Я тебе прикінчу».
Я вбив Аделаїд Берроуз.
Ви вдарили її ножем у горло?
Так.
Ще якесь місце памʼятаєте?
Груди.
Що вас...
За що ви завдали їй...
стільки поранень?
Є думки?
Я зірвався з котушок.
Зірвалися?
Я зірвався.
Привіт. Це Патрік.
ДИТЯЧИЙ БУДИНОК
Є такі речі, яких тебе ніхто не навчить.
Які ти просто осягаєш розумом.
І часом, коли треба більше постаратися...
нічого ганебного в цьому нема.
Мерзенна ти Юда. Я ж казав тобі. Попереджав.
Вона взяла й злила це в інтернет.
- Що? Про що ви говорите? - Дивися.
У нього колись давно була дівчина. Така ж, як я.
Добре, і...
Та дурна лярва. Ніколи не слухала.
- Це не я. - Ніколи не робила його, ну...
Він штрикнув її, багато разів, тим самим ножем, який устромив у мене.
І вона мертва.
Один чоловік відбуває в тюрмі 24 роки за її вбивство.
Будь ласка, назвіть
- імʼя бойфренда. - Ні, ні.
ДЗВІНОК НА 999 З ГЕЙЗ-ЛЕЙН #ВОЛЮЕРРОЛУМЕТІСУ #ПРАВОСУДДЯДЛЯЕРРОЛА
І він весь час повторює, що цей чоловік у
Вайткроссі...
Каже, він такий невдаха, і...
Переклад субтитрів: Олена Любенко