Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
CHRIS COLE ICARUS RUSH 3: LABIRINTUL
CHRIS COLE - CEL MAI DORIT
CHRIS COLE - MEREU PE VAL
EXCLUSIVĂ! CEL MAI GROZAV ABDOMEN DIN LUME
Salutare! Sunt Sean Evans de la For First We Feast.
Urmăriți Hot Ones.
Invitatul de azi este Chris Cole.
Îl cunoașteți ca supereroul din îndrăgita franciză Icarus Rush.
Se va lansa Icarus Rush: Labirintul și va fi un an grozav pentru el.
DETALII DIN CULISE CU CHRIS
LA ÎNĂLȚIME
CHRIS RĂSPUNDE LA CELE MAI CĂUTATE ÎNTREBĂRI
CHRIS COLE ÎN PRIM-PLAN
ÎN EXCLUSIVITATE ȘI-AU LUAT ZBORUL!
AVENTURĂ ÎN FAMILIE
DEZGUSTATA
…clar nu e vina mea.
Am plecat la timp.
Orice om normal ar înțelege.
Și el va înțelege. Toți vor înțelege.
ȘCOALA
Nu-i nimic! Te las.
E o lecție. Învăț ceva din asta.
Învăț că, dacă te las, voi ajunge mai repede.
E o karma bună.
Doamne!
Mă apucă dracii!
Mersi c-ai venit.
Că ți-ai schimbat planurile.
Cu plăcere.
Știi că sunt mereu lângă tine.
Îmi pare rău că am fost ocupat cu începutul filmărilor.
Nu-i nimic, Chris. Nu sunt o iubită disperată.
Știu că suntem OK.
Da. Bine.
Oricum, m-am gândit… Unde e Ashley în toate astea?
Această femeie minunată pe care sunt recunoscător că o știu…
Cred că trebuie să facem un pas mare.
Vă pot spune specialitățile?
- Da, te rog. În detaliu. - Nu.
Dacă nu te superi, mi-e o foame de lup.
- Scuză-mă puțin. - Bine.
Sigur, domnule, avem…
Mesaj text de la Chris Cole.
Citește-l!
Unde naiba ești?
Donează-ți un organ, dacă e nevoie.
Vino odată sau te concediez!
Doamne!
Avem ceva special…
și spectaculos și…
- Bună! - …care…
Îl vedeți pe tipul faimos care e supărat pe mine
și pare că vrea să mă omoare? E șeful meu.
Trebuie neapărat să-i dau…
Sunt fericit până la nervi.
Trebuie să i-o dau sau mă omoară. Pe bune, de data asta.
Îmi dați voie…
Aduc paparazzi înainte să plece.
Mulțumesc.
- Doamne! Ăla e Bradley Cooper? - Unde?
Nu. E doar o persoană oarecare.
Îmi dai o apă, te rog?
- Sigur. - Mersi.
Iubito, ne merge de minune împreună.
Și, deoarece ne merge de minune, simt totodată
că ne îndreptăm spre ceva pentru care nu suntem pregătiți.
Voi fi total absorbit de film. Așa lucrez eu.
Cred că ar fi cel mai indicat
dacă am lua-o puțin mai încet.
Ce?
Tocmai ai zis să facem următorul pas.
- Un pas. - Un pas mare.
- Știu. - Așa ai zis.
Iar acel pas este un pas mare departe de…
această relație.
Înțelegi?
Stai puțin!
Zici că vrei să-i pui capăt?
Ashley, știm amândoi că avem un viitor împreună.
Dar viitorul ăsta nu începe acum.
În regulă.
Vreau să rămânem prieteni.
Tu chiar ai prieteni?
Îi voi lua, totuși, fiindcă sunt superbi.
- Deci… - Bine.
- Pa! - Pa!
După tot ce-am spus și-am făcut…
Ascultă versurile. Cher cântă despre mine.
Crezi în viața după iubire?
Încerc, Cher. Încerc!
Ceva în mine îmi spune
Că nu te cred destul de puternic
Apropo, unde-ai fost?
- Doamne! - Mă blocasem, trăgeam de timp,
conversam, improvizam din mers.
Ai noroc că am câștigat concursul de improvizație când eram mic,
fiindcă, crede-mă, a fost prestația vieții mele.
Chiar și așa, a trebuit să spun mai multe decât mi-am notat aseară,
ceea ce a făcut ca Ashley să se simtă respinsă
și mai mult din cauza ta.
Din cauza… Dai vina pe mine?
- Da. - Pe bune?
Uneori, incompetența… Meriți să fii concediată.
- Atunci, concediază-mă! - Nu.
E din cauza filmului?
Mă crezi paranoic, dar, dacă 3 nu iese bine
cât filmăm 4,
n-o să mă cheme la 5 și 6.
Cui îi pasă? E în regulă.
Vei avea timp, ca un actor adevărat, să faci și altceva.
Cred că scenariul e aiurea.
Fiindcă așa și este. E foarte confuz.
Toată chestia că Moș Crăciun de la mall e un terorist nordic…
Vor un film de Crăciun.
E Greu de ucis cu Miracolul de pe strada 34.
Adevăratul Moș Crăciun e răpit.
De ce să mergi în Antarctica
înainte să te bați cu renul sinucigaș?
Nu ți se pare că sună stupid?
Nu. E Greu de ucis, Miracolul de pe strada 34
și Cursă infernală.
Cursă infernală e ca Greu de ucis.
Le complici intenționat.
Trebuie rescris.
Și știu un scenarist grozav.
Bine, am o idee.
Mâine găsim un scenarist grozav.
Voi peria listele de la impresari.
Să fii la mine la 8:30.
Mai întâi, curăță rahatul ăsta și ia-mi lucrurile de la Ashley.
Nu. Doamne, nu! Chris!
Când le-ai dat cercei lui Kimmy și Whitney
a fost groaznic să-ți recuperez lucrurile.
Parcă jefuiam morminte.
Ce tot spui? Le-am lăsat adidașii cu autograf
și tricoul himalayan.
Un exemplar din Curajul de a nu fi pe placul celorlalți.
Câteva perechi de chiloți. Pe care unii le vând.
Deci, la mine la 8:30. Adu-mi un latte cu lapte de vacă.
De la o vacă adevărată.
Încă mai există, nu?
Sau l-au anulat?
Știu că e repetitiv. Știu asta.
- Scuze… - Nu. Există ceva aici.
- În prea multe cuvinte. - Prea multe.
Din ele reiese că te gândești iar să publici.
Nu știu.
Tot ce scriu mi se pare irelevant.
- Tu nu te simți irelevantă? - Nu.
Mă consider absolut fascinantă.
Fiindcă așa ești.
Mi-e frică.
N-am scris de mult ceva pentru mine…
E frica de început.
Cu toții o simțim.
Viața te-a lovit.
Te-ai ridicat. Ai crescut-o pe Zara, o fetiță superbă.
Acum nu știi încotro s-apuci.
Nu-i nimic.
E palpitant!
Te poți întreba: „Cine-am fost
înainte să însemn totul pentru ceilalți?”
De ce scrii?
De ce scriu?
Să aflu ce cred despre ceea ce nu înțeleg.
Ei bine…
Ce anume nu înțelegi acum?
- Acum? - Acum.
Aproape nimic de când a murit Charlie.
N-ai scris niciodată despre Charlie.
Fiindcă nu e ușor.
Dacă aș fi scris, nu te-aș fi lăsat să citești.
De ce?
Ți-am fost editor înainte să-ți fiu soacră.
Da, dar ai fost mama lui Charlie
înainte să-mi fii editor.
Înainte să fiu mama lui Charlie
am fost o tânără care-și dorea lucruri pentru ea.
Voiam să fiu Stevie Nicks.
Suntem și acum ce-am fost mereu, copilă.
Mi-ar plăcea să cred asta.
Mamă?
Bună, mamă!
Fetița mea.
Frumos, nu?
- Cum a fost cu bunica? - A fost bine.
Aveai vârsta mea când ai publicat prima ta carte?
Nu. Aveam 29 de ani.
De ce?
Mă întrebam când va începe și viața mea.
Ai 24 de ani. Ești deșteaptă și talentată.
Și muncești din greu. Vei reuși.
Chris nu te pregătește ca să-i conduci compania?
Uneori cred că uită.
Nu-l lăsa!
Spune-i ce-ți dorești.
Nu-l lăsa să te domine fiindcă e faimos.
Apără-te singură.
Ești în stare.
Salut!
Nu pot să dorm.
M-am gândit la ce-ai spus despre film azi.
Chris.
Mai știi când m-ai angajat
și mi-ai zis că mă vei instrui să…
Vrei să-mi cumperi ceva rapid?
Nu-ți ia mult timp.
Sigur.
Ești sigur că au așa ceva la magazinul ăsta?
Cum ziceai că se numește?
Izolat proteic din zer. Sau proteină izolată.
Oricare, nu contează. Să aibă cuvântul cu „izo”.
Bine. Ai jucat și tu un supererou și ești mare biochimist acum.
Dacă mai vezi și altceva care ți se pare distractiv sau mișto,
ia-l și pe ăla.
Ce să înțeleg de-aici?
E incredibil de vag.
Distractiv pentru mine nu e distractiv pentru tine.
Nu știu.
Orice. Orice lucru diferit, mișto sau interesant care mi-ar plăcea.
N-o să fii surprins, dar o să-ți placă.
Nu mai știu când am fost ultima dată la magazin.
Am aruncat unul în aer în Icarus 1.
Știi la ce mă refer, nu?
Nu mai am cum să merg până la colț și să cumpăr șuncă.
Șuncă? Tu mănânci șuncă, Chris?
Zic și eu, cred că au trecut zece ani.
Cum e posibil? E o nebunie.
Da, chiar așa.
Supermarketurile arată la fel?
Sunt la raftul cu Oreo și văd că lucrurile au luat-o razna.
Au Oreo cu scorțișoară, ceva numit „Oreo glazurat cu zăpadă”.
Tortuleț cu căpșuni.
O nebunie.
- Tortuleț Oreo cu căpșuni? - Da.
Nu se poate!
Vrei să-ți iau?
- Da! - Bine.
Ce mișto! Ce mai e acolo?
Ce-ar mai fi de care tu să nu știi?
Mai au stropitorile pentru legume?
Îmi plăceau.
- Da, le mai au. - Mișto.
Cred că am găsit gâsca de aur.
Scrie „5 g BCAA, 0,5 g grăsimi, 25 g proteine”.
Asta e? Asta căutai?
Nu știu, Zara. Eu sunt dramaturgă.
Eu nu rescriu opera altuia.
Au fost deja vreo șase.
Nu vreau să fiu al șaptelea.
Se plătește. Nu asta vrei?
Chiar nu.
Să fac ordine în dulapurile bogaților mă împlinește.
Mă cam îngrijorez.
De ce are femeia asta atâtea eșarfe?
- N-are gât. - Nu.
Are o boală.
Acum mă simt prost c-am întrebat.
Poți să repari scenariul lui Chris?
- Zara! - Haide!
Va juca scenariul tău, vom obține ușor finanțare,
apoi vei putea face filmul.
Nu cred că pot scrie eroi de acțiune.
Sigur că poți.
Și scenariul de la filmul meu?
A fost grozav. Mai trebuie scene cu tata
dacă Chris îl va juca pe tată.
Nu e vorba de tată.
E o dramedie queer.
Dramedia mea queer.
Despre ce e filmul lui?
E Greu de ucis cu Miracolul de pe strada 34.
Deci, despre nimic.
Știu. Bine.
Dar va fi grozav! Te rog, când poți începe?
Trebuie să pun ordine în toată viața femeii ăsteia,
ceea ce îmi va lua până mâine.
Am ajuns la 24 de ani și n-am purtat ăsta pe sâni?
Pune-l în geantă.
APELARE
Nu! Am schimbat codul.
Ce? Nici măcar nu știi cum se face.
A făcut-o Taylor.
Taylor? Maseuza ta?
Doamne!
Alo?
Ți-am zis să vii la 8:30.
Te-am sunat. N-ai răspuns.
Am avut întâlnire cu scenarista grozavă și s-a prelungit.
Ce scenaristă? Am zis la 8:30!
Doamne!
Chris, înțeleg, dar…
Las-o baltă. Ai rasolit-o. Rău de tot.
Sunt foarte supărat.
Vreau o scrisoare cu scuze.
Dacă nu mi-ai adus lucrurile și latte-ul, chiar că te concediez.
Vorbesc serios.
Hai, Joaquin, încetează! Nu face fotografii!
Zara, aș fi putut deschide poarta.
Trebuie s-o fac singură, Emmanuel.
Doamne!
- Unde e, Mila? - La etaj.
Dră Zara, mi-ați zis că, dacă vă sclipesc ochii,
să vă spun să respirați adânc. Respirați adânc.
- Nu și de data asta, Mila. - Doamne!
Treizeci și nouă.
Patruzeci.
Cine te-a lăsat înăuntru?
Am sărit poarta.
Ai sărit poarta?
Asta-i noua culme a disperării.
Mi-ai adus lucrurile?
Îmi dau demisia.
Ce?
Am sărit poarta fiindcă am crezut de cuviință
să-ți spun în față că îmi dau demisia.
Așteaptă!
Zara! Fir-ar!
Zara! Așteaptă o secundă.
Zara, nu poți demisiona acum.
Începem filmările luni, trebuie să repetăm.
Îl voi instrui pe noul angajat.
Nu, dră Zara. Dle Chris?
Mila, las-o baltă.
Zara.
Nu găsesc pe cineva de nădejde în weekend.
Nu pot să fiu amenințată ca și cum aș fi ostatică.
Chris, lucrez ca o sclavă pentru tine. Și pentru ce?
Îți place? O faci pe Mila să plângă.
Acum doi ani, ai zis că încep ca asistentă,
învăț și ajung asistent producție,
apoi producător și, la urmă, îți conduc firma.
N-ai experiență de producător.
Cum să am experiență, Chris,
dacă mă ocup doar de rufele tale?
Ți-am zis să faci filmul cu Raymond Farr și n-ai vrut.
Actorul care a făcut-o a luat Oscarul.
Nu pot juca un alcoolic orb!
E în contradicție cu iconografia mea.
Am ochi prea frumoși ca să-i ascund de cameră.
Ți-am zis că ți se vor vedea ochii!
Nu e biografia lui Stevie Wonder.
Nu contează!
Fanii mă vor treaz, cu vederea perfectă.
Exact la asta mă refer, Zara.
Nu înțelegi domeniul ăsta.
Domeniul ăsta? Chiar? Nu-l înțeleg?
Impresarii tăi te distribuie în rahaturi ca să facă bani.
Îmi pasă de tine. Eu ar trebui să-ți conduc firma.
- Da, fiindcă le știi pe toate. - Nu.
Știu că nimeni nu vrea să vadă Greu de ucis cu Miracolul de pe strada 34.
Și Cursă infernală!
Nu-mi vine să cred ce-mi spui!
Eram deja panicat, oricum.
M-au plătit o avere.
Dă-le banii înapoi!
Să le dau…
Ai înnebunit?
Știi cât mă costă stilul meu de viață?
Da.
Pază, agenți de presă, avocați, doctori,
bucătari, psihiatri, medicamente, droguri.
Știi cât costă închiriatul unui avion privat?
Mult.
Am noroc că pot aprinde becurile!
N-o să mă promovezi niciodată, nu?
Ce naiba…
- Ce? - Glumești?
Mi-ai pus tricoul shahtoosh într-o pungă cu adidașii murdari?
Care tricou?
Ăsta e un tricou din lână shahtoosh.
Din părul antilopei tibetane pe cale de dispariție.
Cel mai fin material din lume.
E unic! Și am doar două!
Porți o specie pe cale de dispariție?
Mi l-a făcut cadou un călugăr tibetan din Santa Barbara.
E de neînlocuit!
Ești concediată!
- De-a binelea! - Știi ce?
Sunt infinit de dezgustată și am terminat-o cu tine.
- Bine. Ieși din casa mea! - Cu plăcere.
- Bine. - Pa!
- Și cu asta, basta. - Sayonara, fraiere!
- Să nu te întorci! - Mă duc.
- Vorbesc serios. Gata! - Și eu!
Asta e. S-a sfârșit.
Nu te mai întorci.
Să văd cum te razi pe gât de-acum!
Să te văd în lumea reală!
Doamne!
Nu trânti ușa!
Zara! Nu trânti ușa.
Zara!
Bine.
Și acum?
- Zara, tu ești? - Da.
Bună!
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Sunt obosită.
Tocmai a sosit Genie. Vrea să împrumute ceva elegant.
Îi va cunoaște pe părinții lui Malcolm într-un cadru formal.
Ce drăguț!
Tu n-ai nimic în dulap, dar am eu.
Poate alege de la mine.
- Serios? - Da.
- Drăguț din partea ta. - Mersi.
- Mamă, am venit! - Bună, Genie!
În bucătărie.
Trebuie să sărbătorim!
- Nu? - Ce sărbătoriți?
Seara mea liberă.
Seara mea liberă… de la muncă.
Trebuie să sărbătorim.
Nu vrei să faci spaghete în loc de fasole?
Și pâine cu usturoi? Mersi.
Fac spaghete și pâine cu usturoi.
De ce nu i-ai spus că ai demisionat?
Nu voia să lucrez pentru el.
Și ar avea dreptate. Și n-aș suporta.
Doamne ferește să aibă maică-ta dreptate!
- Ai dreptate. - Nu despre asta este vorba.
M-am înșelat eu și am pierdut doi ani din viață…
Cum naiba sunt așa o ratată?
Haide! Nu ești.
E un lucru bun, da?
Te trata ca pe un gunoi.
Da, dar e stresat, știi?
Duce o viață dublă ca supererou și nemernic.
Iar tu îl pupai în fund, ceea ce nu mai trebuie să faci.
De aceea ți-am luat asta.
SUPER-SCORPIA
Genie, nu merit.
Tacă-ți gura! Meriți. Ești super-scorpia mea.
Am 24 de ani și sunt șomeră. Locuiesc acasă la mama.
Super-scorpia face lucruri mărețe,
cum ar fi promovări sau analize pentru boli sexuale.
Iar tu nu ești infectată cu Chris.
Da. Nu multe femei pot spune asta.
Ce căutăm în camera maică-tii?
Păi, știi că mama scrie pentru Vogue
- …când nu poate termina o carte? - Da.
Vogue nu plătește prea bine.
Dar îți oferă multă marfă.
- Pe care n-o poartă niciodată. - Ce?
Deci, întâlnirea cu părinții lui Malcolm
cere niște… Chanel.
Crezi că hainele de pe trupul model al mamei tale
îmi vin mie bine?
Arăt ca o cutie de cereale, fată!
Hai s-o probez!
- Genie mai e aici? - Nu, a plecat.
- Mamă? - Da?
Ce să fac cu viața mea?
- Ce? - Mi-am dat demisia.
Am renunțat la Chris.
Scumpo, credeam c-o să te ții de asta.
Să mă țin de… Nu e vina mea.
El e de vină. Nu mă ia în serios.
Bine. Tu te iei în serios?
Pot spune sigur după cum întrebi că tu nu mă iei în serios.
Nu. Îți spun doar că uneori renunți prea repede.
- Doamne! - E adevărat.
De exemplu, cursul de scriere TV.
Tu ești cea care spune…
Cursul de afaceri, cursul de film documentar.
Producția asta. Ai zis: „Gata!”
- „Producția”? Tare. - „Mă țin…”
Nu fi jignită.
Stau aici și intru în panică.
Habar n-am ce să fac.
Îți cer ajutorul, dar tu mă critici.
- Te critic? Haide! - Mă critici.
- Asta e… - Da!
Ai intrat și m-ai întrebat ce să faci cu viața ta
ca și cum ai întreba ce avem la cină.
- N-am un răspuns. - Aveai dreptate.
Mi-am irosit doi ani din viață cu el.
- Aveai dreptate. - Nu vreau să am dreptate.
Îți vreau doar binele. Atât.
Bine. Dar spune-mi care-i ăla.
Asta vreau să știu.
Doar tu știi asta, scumpo.
Mă duc la duș.
Bravo!
E bun?
Am și supliment.
M-ai omorât.
„Împușcă spiridușii teroriști.”
E groaznic.
Bună!
E cineva acasă?
Zara?
Doamne!
Doamne ferește! Scuze.
Tu ești șeful Zarei.
Ușa era… Ai lăsat ușa deschisă.
Întotdeauna intri neinvitat?
Păi, sunt faimos, deci… da.
O caut pe Zara. Este…
- Lucrezi aici? - Nu.
Aici locuiesc. Sunt mama Zarei.
Sunteți…
- Ești mama Zarei? - Da.
Ai avut-o când erai la grădiniță?
Zara a ieșit. Are treburi.
- Când se întoarce? - Peste câteva ore.
E ciudat dacă aș aștepta?
- Nu. Deloc. - Mersi.
Bucătăria e aici, dacă vrei să bei apă.
Mă duc să mă schimb. Mă întorc imediat.
Scuze.
De fapt, ai niște tequila?
Da. Servește-te.
O zi proastă?
Da.
Făceam curățenie în birou…
Ia loc, te rog.
Bine.
Mi se pare că ai un accent. Sud-african?
Nu. Sunt australiancă.
O știi pe Margot Robbie?
Nu, n-o știu.
Eu o știu.
Zara mi-a spus că a demisionat.
Asta-i bine!
Credeam c-am concediat-o.
- Că a fost vina mea. - Serios?
De asta am venit. S-o implor să se întoarcă.
- Grozav! - Da.
- Mă bucur mult. - Da. Și eu.
- Îmi doresc mult să se întoarcă. - Da.
Desigur.
Ți-am pus și ție un pahar.
- Noroc! - Da.
Pentru întoarcerea Zarei!
Aduc niște chipsuri.
Bine.
Știi ce? N-avem nevoie de Chris.
Nu poate juca un tată.
O să facem noi rost de bani.
Să ceri bani oamenilor? E groaznic.
O fac eu. Nu e greu.
Mă duceam de Halloween să fac chetă pentru UNICEF.
E cam la fel.
Nu știu, Zar.
Sunt recunoscătoare
că probabil n-aș fi dus-o la capăt dacă nu mă motivai tu.
E primul meu scenariu, știi, prima mea șansă.
Stella, nu-mi face asta.
Am întrebat în jur.
Pe cine? Nu știi pe nimeni.
Bogătana cu dulapul zicea că-mi trebuie un producător nou.
Unul adevărat.
Îmi pare rău.
Doamne!
A fost doar o neînțelegere.
Am fost foarte stresat în ultima vreme.
Nu că m-aș scuza.
Urmează să încep un film nou, iar scenariul e groaznic.
Atunci, de ce îl faci?
Fiindcă e o franciză
și am jucat personajul de la început.
Ai văzut seria Icarus Rush?
Nu. N-am văzut-o.
N-ai văzut filmele Icarus Rush?
Nu.
Scuze.
Nu…
Este bazată pe mitul lui Icar?
Ucide teroriști?
Nu.
Aripile personajului tău se topesc prea aproape de soare?
Nu, dar iau foc
prea aproape de o uzină nucleară subterană.
Ce chestie! Cum ai știut?
E legenda lui Icar.
Am o carte.
De fapt, are și mitul lui Icar în ea.
- Vrei s-o vezi? - Da.
Da.
Ești OK?
Chiar aici.
Bine.
Icar a fost personaj minor.
Era fiul lui Dedal, un inginer
care a făcut labirintul
în care regele Minos l-a prins pe Minotaur.
Dr. Minotaur a fost dușmanul meu în primele trei filme.
Ca să vezi!
Apoi a cerut prea mulți bani și l-am omorât.
Uite-o! Îți dau un exemplar.
Am două.
- Serios? - Da.
Mulțumesc.
Pentru ce ai luat premiile alea?
Scris.
Scris?
- Da. - Ești scriitoare?
Una adevărată?
- Zara nu mi-a spus niciodată. - Nu?
Nu.
Este…
E dezordine aici.
Da.
Spune-mi despre scenariul tău.
Ce vei face?
Nu știu.
Am luat întruna decizii proaste.
Te plictisesc. Doar nu sunt la terapie.
Ba chiar îmi place. Zara nu-mi spune nimic niciodată.
Ce crezi că ar trebui să fac?
Nu sunt calificată să dau sfaturi în cinematografie.
De ce? Îmi pari cea mai inteligentă de aici.
Zara ce crede că ar trebui să faci?
Vrea un nou scenarist.
E o idee bună.
Zara e deșteaptă. Are gusturi excelente.
- Acela e tatăl Zarei? - Da.
A murit.
Acum 11 ani.
Îmi pare rău.
Când o spun, pare atât de demult.
Da, deși pare că s-a întâmplat ieri, nu?
Da.
Fratele meu…
Îmi pare rău.
A fost demult.
Ce-avem aici?
Nu! E coperta primei mele cărți.
De pe coperta primei mele cărți.
Ce…
Frumoasă.
Hai să vedem!
Spune-mi, care e cea mai mare hibă cu scenariul?
Faptul că se scrie.
GOGOȘI
Nu pot fi scriitoare.
Mama e scriitoare, tata a fost scriitor. Ei se pricep.
Mama publicase 100 de eseuri la vârsta mea,
iar eu stau și mănânc gogoși.
Doamne! Cât te mai plângi! Încetează!
Nu te mai compara cu mama ta.
Te întreb ceva. Ce te face fericită, copilă?
Lumea credea că am cvadricepșii falși.
- Că am implanturi. - Ce?
Revista People.
- Un articol de patru pagini… - Nu.
cu cvadricepșii mei.
M-au numit Nașul Cvadriceps.
Nu e chiar amuzant. I-am dat în judecată.
Da. Dar sunt reali.
Vezi? Se mișcă.
Da, par reali.
Sunt ai tăi.
Așa e.
Dar m-am operat, totuși.
- Serios? - Da.
Unde?
Aici.
Am căzut la filmări.
Da, văd.
Un ciob de sticlă.
Da.
Eu mi-am rupt mâna.
- Da? - La opt ani.
La fotbal.
- Joci fotbal? - Am jucat.
Nu se poate!
Îmi vine ușor să-ți vorbesc.
E foarte plăcut.
Și miroși atât de bine!
Cu ce te-ai dat?
Cremă antisolară.
- Shiseido? SPF 35? - Da.
Nu.
Îmi pare rău.
Nu e asta. E OK, dar mă gândeam…
Mi-am dat seama. N-am mai fost sărutată…
De mult.
Te pot ajuta cu ceva?
Stai nemișcat.
Ce rochie porți?
De la Nordstrom, 50% reducere.
Ce chilipir!
Ăsta e shahtoosh?
Da. Nu-mi pasă.
Te-am așteptat o viață.
- Asta-i replică de film? - Da.
Dar acum e pe bune.
E atât de excitantă!
Ajută-mă cu sutienul!
Mamă?
GOGOȘI DE LA RANDY
Mamă?
Mama!
Zara!
- Rahat! - Zara?
- Doamne! - Doamne! Zara, ești bine?
Să sun la Urgențe?
- Zara! - Scumpo!
Zara, dacă mă auzi,
spune filmul cu care am luat premiul Teen Choice.
Cred că e bine.
Miroși a sex.
Te poți ridica?
- Da. - Ridică-te! Hai!
Bun.
- Ești amețită? - Sunt bine.
Trebuie să-l sunăm pe dr. Randy.
Pielea lui. E prea aproape de mine.
Ia-l de aici!
Nu-l pot privi.
- Îmbracă-te. - Ia-l de aici!
Mi-ai rupt tricoul.
- Doamne! - Mă îmbrac și eu.
Erai departe de casă la o plimbărică?
Nu. Discutam viitorul tău.
- Voi? - Da.
Înainte sau după ce mi-ai dezbrăcat mama?
- Înainte. - Zara, a fost doar sex.
Ce tot spui? Cu mine vorbești?
A fost doar sex.
Salut, Chris Cole!
Cum îndrăznești să vorbești așa de mama?
Poartă tricoul tău?
N-avea ce să pună pe el.
Mi-a rupt shahtoosh-ul.
E tot mai rău pe măsură ce trec minutele.
S-a întâmplat.
- Uită-te la el. - Uită-te la ea.
E cu 20 de ani mai tânăr decât tine?
Șaisprezece.
- Iartă-mă. - Zara, știu că…
Nu ți-e ușor. Te-a rănit.
Dar…
Mai știi când ți-ai făcut piercing în sprânceană
și te-am implorat să n-o faci, dar ai făcut-o?
A fost groaznic. Ne-am certat. Am zis: „De ce ai făcut-o?”
Tu ai zis:
„Mi s-a părut o idee bună când m-a împuns tipul ăla.”
Ăsta e piercingul meu.
Așa vezi tu experiența asta?
Că a fost o idee bună când te-a împuns tipul?
Analogia e groaznică.
- Voiam să… - Nu-mi vine să cred…
Ce face pacienta mea preferată?
E cam zdruncinată, dr. Randy.
Nu de către un actor de 34 de ani.
Ai vreo durere?
Prea multă s-o descriu.
Scuze.
Camera de așteptare e plină de fani.
Ce?
Chris Cole în birou la mine!
- Ce faceți? - Haide!
- Ești cu ele? - Oarecum.
- Da. - Nu.
Trebuie să spun
că ai fost absolut extraordinar în Frate-meu e o belea.
- Mersi! - Cine-ar fi crezut că știi să cânți?
- Da, de mic copil. - Bine.
M-am întrebat mereu cum te-au filmat când ai urcat pe statuia aia.
N-a fost o scenă reală.
- Omule! - Am avut hamuri, dar…
- O nebunie! - Da, așa a fost.
Admiratoareo, mă puteți consulta și pe mine?
Doctorii.
Urmărește lumina.
Vreau să te întreb ceva despre hamuri. E important.
- Brooke. - Da.
Ne lași puțin?
Pa, Chris.
Pa. Pe curând!
Doamne! Nu sunteți Jack și Rose. Ieși odată din mașină!
Ieși din mașină!
Ce vrei?
Dacă te-aș face asistent producție?
Îți bați joc de mine?
Ai veni să lucrezi iar pentru mine?
Doamne, Chris! Mă faci să mă simt groaznic.
Ce-am făcut? Nu fac nimic acum.
Nu vreau să simt că avansez doar fiindcă mama s-a culcat cu o celebritate.
Nu cu o celebritate. E ofensator.
Sunt vedetă de film. Cu aia s-a culcat.
Nu mai am energie.
N-am venit aici să fac sex cu mama ta.
Da?
Am venit acasă la tine ca să-ți ofer acest post.
E doar un titlu.
Nu-i o slujbă reală. E de rahat.
Dar ești pregătită.
Dacă de asta e nevoie ca să te întorci,
așa să fie.
Doamne!
Futu-i!
Chestia asta… cu mama,
escapada asta sexuală grețoasă trebuie să înceteze!
Trebuie să înceteze.
Să nu se mai întâmple. Niciodată.
Bine. Am înțeles. Niciodată.
Bine!
Ne vedem mâine.
Zara, putem vorbi?
Nu acum, te rog.
Am luat-o razna puțin.
Am voie, nu?
Ne vedem dimineață?
Plec devreme.
M-a reangajat.
Sunt asistent producție.
Asta-i bine, nu?
PLATOUL 8
Tatăl meu a murit ca eu să pot zbura în lumea asta.
S-a stins pentru libertatea mea.
Nu mă voi opri până nu-i voi face dreptate.
Înainte să apună soarele, îi voi ucide până la unul,
dacă asta trebuie să fac.
Doamne!
Tăiați!
- Nu… Fără arme. - Nu.
- Fără împușcături. - Bine.
Ce mai e acum?
Ce e?
Trebuie să țipe „tăiați” în franceză?
Un cuvânt. „Tăiați”.
Mi-a ieșit bine.
Ai fost grozav. Dar nu vor să tragi în scena asta.
De ce? E motivația mea.
Îl consideră un trailer. Îl vor fără arme și împușcături.
De ce? E partea cu răzbunarea.
Țara asta are o problemă cu armele. De aia.
Spune-i să nu-mi taie scenele…
Nu-i spun nimic. E prima ta zi.
Comunică cu regizoarea.
Nici vorbă.
M-a făcut gras.
Te-a întrebat dacă ți-e foame.
Felul în care a zis-o… S-o fi auzit.
A făcut așa…
„Prânzul. Ți-e foame?”
Încetează!
I-ai spus că ne trebuie un scenarist pentru rescriere?
Scenele problemă sunt după Crăciun. N-avem timp.
Da. Și am găsit și scenaristul.
Stella Poms. Scenaristă adevărată. E capabilă.
Am lăsat scenariul ei în rulota ta. Vreau să-l citești până mâine.
Încă o dată!
- Bine. - Bine.
Du-te!
Bine.
Ce cald e!
Prea cald!
Nu pot plânge dacă transpir.
Nu uita să citești scenariul.
Îl citesc diseară.
Spune-i secundului că n-o înțeleg pe regizoare.
Am nevoie de interpret.
- Bine. - Și ia-mi rufele.
Îmi trăiesc visul, fetițo.
LUĂM CINA DISEARĂ?
NU ȘTIU…
DOAR SĂ VORBIM.
NU, MERSI. POATE ALTĂ DATĂ.
FAC REZERVARE.
ÎN CAZ CĂ TE RĂZGÂNDEȘTI.
Vă iau eu haina.
Mulțumesc.
Ce-ai fi făcut dacă nu veneam?
Aș fi invitat ospătarii.
Am lucrat aici.
Bună!
Asta faci doar pentru o discuție la cină?
Asta porți tu pentru o discuție la cină?
A stat în dulap ani de zile.
E prea mult?
Arăți…
Ești drăguț.
Las împușcăturile de la Victoria's Secret?
E cam sexist.
În ce an e?
Cu ce le vei înlocui?
O discuție la telefon cu destăinuiri intime?
Nu va merge. Îl are de ucis pe Rudolph traficantul.
Ăsta îmi omoară sufletul!
Un amic de la USC
a vândut un reality-show numit Adevărații livratori din West Hollywood.
Doamne! L-aș vedea cu multă ură.
Și eu.
Apoi m-am mutat din Marea Britanie în LA
fiindcă voiam să fiu Joan Didion.
Apoi, mi-am cunoscut soțul, Charlie. Era scriitor și el.
- Cum era? - Charlie?
Era fantastic. Un tip grozav.
Amuzant, deștept.
Se împrietenea cu oricine.
Era un scriitor talentat
și probabil că n-a putut să arate lumii
tot ce putea să facă, dar…
Destul despre mine.
Nu mai vreau să vorbesc despre mine.
Oricum… Dar tu?
Ai știut mereu că vrei să fii actor?
Nu. A venit oarecum de la sine.
Când eram mic, locuiam undeva departe,
iar mama a murit când eram tânăr.
Am rămas doar tatăl meu, fratele meu mai mare și eu, ani de zile.
Apoi, fratele meu a murit.
Avea ceva la inimă despre care nu știam.
Apoi, nu am mai simțit că suntem o familie.
Așa că m-am mutat în LA.
Și…
Ce?
Nimic.
Doamne! Ce-mi faci?
De ce mă simt confuz?
Cred că încerc să te impresionez.
Și știu că nu reușesc.
Contează pentru tine?
Da. Mai tot timpul.
Dar nu și acum, cu tine.
Da, dacă te consolează,
și eu am avut emoții înainte să vin.
Serios?
Am probat vreo 20 de rochii…
Ce te-a făcut să iei decizia de a veni să mă vezi?
Simt că trebuie să vorbim despre cele întâmplate.
Zara nu știe de asta, deci trebuie să-i spun.
Bine.
Presupun că ceea ce s-a întâmplat…
nu se va mai întâmpla.
Nu cred că ar trebui.
Păcat.
Atunci…
Putem rămâne prieteni?
Da, mi-ar plăcea.
Și mie.
Nu am prieteni adevărați.
- Nu? - Nu.
Am venit aici la 19 ani.
- Nu știam pe nimeni. - Da.
Apoi am devenit faimos și mă știau toți.
Dar, știi, nu mă cunoșteau.
Te simți vreodată tu însuți?
Da.
Adică…
Nu știu.
Nu cred că ar fi cineva interesat.
L-au cunoscut vreodată?
Bună observație.
- Mă scuzați. - Mulțumesc.
Mersi.
Arată bine. Mersi.
Bon appétit.
Vrei să facem o plimbare după cină?
- Unde să te plimbi în LA? - New York.
Uimitor!
- Ești gata? - Da.
Cum?
Te saturi vreodată să joci același personaj de fiecare dată?
Da.
Da, uneori.
Dar, știi, îl apreciez enorm pe tipul ăsta
fiindcă, să recunoaștem,
doar datorită lui mă plac toți.
Nu toți.
Eu nu.
Da, tu nu.
Dar tu?
Cum adică?
Ce scrie acum talentata Brooke Harwood?
Nu știi dacă sunt talentată.
N-ai citit nimic scris de mine.
„El era o insulă solitară.
După ce trimisese toate corăbiile pe mare.”
Bine. Sunt impresionată.
E frumos, să știi.
Mulțumesc.
Nu știu cine e tipul, dar mi-e milă de el.
Despre cine e?
Despre noi toți, de fapt.
Adică, așa văd eu. Ar putea fi oricine.
- Așa crezi? - Da.
Toți am fost insula. Toți am fost corăbiile.
Iar viața, sincer, e un dans neîntrerupt pentru a nu fi niciuna.
- Bine. Facem reguli. - Cum te-ai simți…
- Ascultă-mă! - Da.
Să nu-mi frângi inima.
Te rog.
Și să nu mă minți niciodată.
Să nu pretinzi că e mai mult de-atât.
PARCĂ AU FOST NOUĂ ÎNTÂLNIRI.
CELE MAI GROZAVE DIN CÂTE-AM AVUT. NOAPTE BUNĂ, BROOKE.
Ce e cu ținuta asta?
Nu-ți place?
Ba da. Dar… de ce?
Ce-ai făcut?
Trebuie să discutăm ceva.
Bine.
Despre Chris.
Bine.
N-am vrut să te supăr, dar am cinat azi împreună,
eu și Chris. Și…
Ți-aș fi spus, dar nu mi s-a părut în regulă…
să-ți spun adevărul.
Bine. Spune-mi, e în regulă.
Am cinat fiindcă trebuia să vorbim de cele întâmplate. A fost foarte drăguț.
Și da, cred că pare să aibă potențial.
Mai mult decât crezi tu.
Ba nu are.
Atât? Doar cina?
Da.
Mă simt groaznic.
N-am știut ce să fac și am mințit-o în față.
Mă furișez pe la spatele fiicei mele.
Sună minunat.
Dacă a fost mai mult de-atât?
Dacă n-a fost doar cina?
Au luat cina. Nu au făcut…
- Nu spune! - …sex.
Nu vreau s-aud.
Știi, între tine și fiica ta,
nu prea mai am timp de viața mea.
Ești cu cineva acum?
Sigur că sunt.
Ai întrebat-o?
Și ce să spun?
„Mamă, te dai în bărci cu șeful meu?”
E pe dos.
Uite ce e…
Îl placi destul încât să-i spui ei că vrei să-l vezi?
Mama mea a făcut Dragoste de după-amiază cu șeful meu malefic,
iar acum ies la cină.
Mai întâi, referința e adorabilă.
Sună mai drăguț.
Acum țin cu ei.
Apoi, nu știi dacă au făcut sex.
Purta o ținută de la Vogue.
Bine. S-au sărutat.
După felul în care tratează femeile, o va răni.
Și va trebui să-l omor.
E vedetă de cinema. Nu e real.
Brooke, trăiește și tu puțin.
Nicio aventură măreață n-a fost făcută cu cap.
Haide!
Nu mai am creier!
- Putem vorbi puțin? - Da.
Scuze. Se aud toți în ureche.
Bine.
Chris vrea instrucțiuni puțin mai clare.
O să-l ajut cu traducerea până vine un interpret.
Vorbesc binișor franceza,
dar numai în LA, desigur, nu la Paris.
Da, mi-ar fi mai ușor să vorbesc în franceză.
Oui, oui.
Încă ceva.
Lui Chris îi place când regizorii sunt duri cu el.
- OK. - Deci voi traduce
folosind cuvinte puțintel mai severe.
- Bine. Grozav. - Très bien.
Bine.
Motor!
Ariadna!
Mi-e frig.
Vorbește, soldat!
Mi-e frig.
- Mi-e frig. - Rezistă!
Deschide ochii. Uită-te la mine! Nu muri!
Trebuie să reziști.
Vom zbura acum.
Coupez! Tăiați!
Tăiați! OK.
- Da. - Bine.
Acum ce s-a întâmplat?
Bine.
Trebuie mai multă emoție.
Spune-i.
E nasol. Vrea mai mult.
Arată cu adevărat ceea ce simți.
Prestația ta e nașpa.
Nu ești credibil.
Nu te îngrijora de cum arăți.
E OK să fii urât dacă ești cuprins de emoție.
Trebuie să te uiți la soldat
de parcă ar fi una din multele femei pe care le-ai trădat,
trebuie să arăți ce caracter urât ai
și cât de mult regreți
că ești nemernic cu femeile și te folosești de ele.
Bine.
Ca soldați.
Te folosești de ele ca soldați.
- Da? - Femeile ca soldați.
- Da. - Asta a spus.
Da.
Nicio problemă.
- OK? - OK?
Da. Dacă îmi convine? Da.
Grozav.
Va fi grozav. Grozav.
Asta a zis.
Bună observație, cred.
Excelentă observație.
- Îmi place de ea. - Da. Și mie.
#MeToo.
Nu asta înseamnă.
- Timpul! - 4:04.
Bine.
- Te duci direct la eveniment? - Nu. Trec pe acasă.
Și însoțitorul meu?
- Ai un nume? - Nu e nevoie. E cu mine.
Eu și regizoarea am ales o scenaristă.
Stella?
Nu. Ea nu e potrivită.
Am găsit pe cineva.
Ți-a plăcut scenariul Stellei?
Da.
Da, e o scenaristă grozavă.
Dar a scris prea multe scene cu tatăl.
Nu e povestea lui.
Bine. Timpul.
4:52.
Doamne!
Ieși afară!
Nu.
Baia cu gheață e chinul meu.
Stau aici toată ziua. Adu-mi o pernă.
O să dorm în apa asta.
Nu e același lucru.
E diferit.
Ne-am certat mult…
Așa e Malcolm. Vă merge bine împreună.
- Bună! - Bună, scumpo!
Nu credeam c-o să te văd. Mă grăbesc.
Trupul ăsta e abonat la Pilates.
Mersi mult pentru asta.
Cum a fost cu părinții lui Malcolm?
Cred că au fost încântați de ținută, nu de mine.
Sunt sigură că te adoră.
Oricum, trebuie să plec. Distracție plăcută! Pa!
- Pa! - Bine.
- A fost rapid. - Da.
Nu știu cum de a angajat o scenaristă fără să vorbească cu mine.
Malcolm nu mi-a răspuns la mesaj. Ciudat.
E ciudat, nu?
Sigur e ocupat.
Chestia cu asistentul producție e un rahat.
E o funcție inventată.
N-am nicio putere.
Sunt o simplă angajată.
Știi ce? Știu de ce.
Am tăiat-o din greșeală pe maică-sa cu unghia de la picior.
M-am săturat.
Toți mă joacă cum vor.
Zar, vei apărea și tu la generic, nu?
E un început incredibil.
Bucură-te!
Mai ai vin de care să mă bucur? Te rog.
Mai este în bar. Îmi aduci și mie?
- Da. - Mă întorc imediat.
- Genie! - Da!
Rade-te la subsuori. Ieșim în oraș.
GALA PENTRU CLIMĂ
Așa.
Scuze.
Zara Ford.
Asistenta lui Chris Cole.
Practic, nu trebuia să particip,
dar Chris m-a sunat să-i aduc
- …nutriționista. - Bună!
Îi e foarte greu să facă propriile alegeri.
De asta sunt eu aici.
Îmi pare rău. Nu sunteți pe listă.
Cum ziceam anterior, eu sunt asistenta lui.
- M-a sunat. - Da.
Cum ziceam anterior acestui moment, mai devreme, nu sunteți pe listă.
Emani atâta importanță, nu?
E importantă.
N-am știut până acum.
Vino aici, scumpo.
Te înțeleg. Cine te-a rănit?
Mami sau tati?
Jesse! E agentul de presă al lui Chris.
Agentul de presă al lui Chris… Ne ajuți să intrăm?
Chris m-a sunat să-i aduc nutriționista.
- Da. - Unde e Larissa?
E gravidă.
Gravidă.
Ar putea lucra, desigur, și dacă e gravidă,
fiindcă femeile pot orice când sunt gravide.
- A aflat azi. - Da.
- Acum e în travaliu. - Da.
Îți recomand să n-o suni, fiindcă nu e încântată.
Ea o înlocuiește.
- Bună! - Tu cine ești?
Clarissa Mia Thermopolis. La dispoziția dumneavoastră.
Am venit să consiliez în tot ce ține de gustări.
Mă rog. Îmi explici mai târziu.
- Sunt cu mine. Haideți! - Mersi.
Chestia aia a fost rea pentru femei.
Mereu așteptați să apar și eu ca să începeți?
Bine.
Începem să lăsăm lumea înăuntru.
O clipă. Scuze.
M-ai mințit.
Voiam să-ți spun tot.
- Nu zău? - Azi.
Despre care minciună?
Asta sau rescrierea scenariului?
- A avut idei foarte bune. - Nu.
Scuze, trebuia să-ți fi spus. Am greșit.
Te credeam mai deșteaptă, mamă.
Te-a păcălit cu farmecele lui!
Nu-ți pasă cum mă simt eu.
Scuze, Chris. Te cheamă la poze.
- Bine. - Da.
- Scuze. - Baftă!
- Nu e vina ei. - Nu vorbi!
- Bine. - Vino încoace și vorbește mai încet.
Mi-a păsat toată viața de cum te simți.
Da.
Nu știam că sunt o povară.
- Scuze. - Povară?
- Nu asta am spus. - Așa m-ai făcut să mă simt.
Haide, Zara!
Pentru ce? Pentru sex?
- Pentru ce? - Sex?
Bine.
Hai să ieșim puțin.
Scumpo, e mai mult de-atât.
Mai mult… Ba deloc.
- Scuze, dar nu e. - Ba da.
Fiecare fată cu care se vede crede asta.
- Acum e diferit. - Pe bune. Ascultă!
Nu trebuie să fii un geniu ca să vezi că se folosește de femei.
- De ce lupți pentru asta? - Fiindcă te înșeli.
Fiindcă încep să simt chestii pe care nu credeam c-o să le mai simt.
Doar cu tatăl tău mă simțeam așa.
Ce?
- Bine. - Nu! Să nu spui asta!
Ce te-a apucat?
Nu pot să cred c-ai spus-o!
Nu-l compara cu tata!
E tatăl meu! Încetează!
Oare mai contez pentru tine?
Desigur. Sigur că mai contezi.
Nu înțeleg de ce trebuie să fie una sau alta.
Nu merg amândouă, mamă!
- De ce? - Fiindcă nu sunt ca tine.
N-am luat premiul Pulitzer
sau premiul național al cărții, da?
Ce ți-a venit?
Fiindcă nu înțelegi.
Nu vei înțelege niciodată cum este să fii fiica ta.
Nu mă pot compara cu tine. Nu voi putea niciodată.
Te-a ales pe tine, nu pe scenarista mea.
Mi-ai furat și asta.
N-am știut că ți-am furat ceva.
- Dar mi-ai furat-o. - Îmi pare rău. N-aș face așa ceva.
Știi, dacă n-o termini cu el, mamă, va trebui să mă mut.
Poate n-a fost OK să te muți la mine.
Bine. Zara.
- Ce faceți? - Malcolm.
Iau eu asta.
Mersi.
Salut!
Ești bine?
Nu prea.
Ce face Zara?
Stă la Genie.
N-am făcut nimic greșit.
Am mințit puțin, poate…
Puțin?
Când ne vedem?
Mă duc la Big Bear s-o văd pe soacră-mea
și s-o ajut cu Crăciunul.
Nu știu. Poate după sărbători?
Sau de revelion?
Chris.
Cred că Zara are dreptate. Nu pot să tot forțez lucrurile…
Trebuie să am grijă de fiica mea și…
E în regulă.
Bine. Mersi.
Doar că…
Odihnește-te și… nu-ți face griji.
Bine? Ne vedem după Crăciun.
Da, sigur.
Să ai un Crăciun fericit!
Și tu.
Te iubesc.
Pa.
Da?
Pot veni să te văd?
Acum?
Mi se pare ciudat.
Mă simt trădată de amândoi.
Nu sunt nebună, nu?
Nu, fată, nu ești.
E mama ta și șeful tău.
E ciudat.
Mai ales că știi totul despre Chris.
- Da. - E adevărat.
- Pe de altă parte… - Mersi.
E posibil să n-aibă deloc legătură cu tine?
Nu contează. E în regulă.
E foarte jenant.
Mi-ar plăcea să mă întorc
și să rămân la voi după sărbători.
Ce faceți de sărbători?
Mergeți la Chicago? La familia lui Malcolm?
Încă nu ne-am hotărât.
Poate merg singur la ai mei.
Cum a rămas cu tine și Chris?
I-am spus că Zara nu s-ar simți bine.
Dragă, dacă vrei să vină și îl suni, Zara va trece peste.
Mi-ar plăcea să vină, dar…
N-ar fi bine. A fost foarte supărată.
O știu pe Zara. Vorbesc eu cu ea. Fac puțină magie.
Ce rost mai am dacă nu-mi pot convinge nepoata
să-l lase pe sexosul ăla brunet să vină de Crăciun?
Nu-ți dau voie să-l cauți pe Google.
Știu. Dar acum nu mai pot da înapoi.
- N-o să iasă bine. - E atât de…
Pun pariu că e și mai frumos în persoană.
- Încetează. - Nu? Când se mișcă.
- Vrei să vină mai mult decât mine. - Da.
Sună-l!
- Să fii cuminte de față cu el. - Da.
Ești nașpa.
- Scumpo, mă bucur c-ai venit! - Doamne!
L-a comparat cu tata.
Era chipeș.
Când mama ta a venit aici, nu se oprea din plâns.
Știi cât am încercat s-o fac să trăiască?
Crezi că a fost ușor după moartea tatălui tău?
O fată de 13 ani cere multă atenție.
Nu e vina mea că n-a ieșit la întâlniri.
Nu. Dar se vede cu cineva acum și tu ești împotrivă.
Nu e cineva, e el.
E atât de încrezut și egoist…
E ca o divă!
Știu, dragă. Și tu ești la fel.
Nu știu de ce, brusc, are nevoie de un tip.
Nu are nevoie.
Și tu nu trebuie să știi tot.
Nu știu. Eu zic că da.
Dacă Chris o face fericită?
E viața ei.
Nu vreau să sufere. E mama mea.
Mama? Nimic altceva?
Ce ar mai putea fi?
Pentru un copil, doar asta ar putea fi.
Pentru o tânără, ar putea fi și femeie.
L-a chemat?
Eu i-am spus să-l invite. E vina mea.
Bunico!
Știu ce simți, dar ascultă-mă.
Știi că te iubesc.
Și vreau acum să înțeleg ce se întâmplă aici.
Nici eu nu vreau ca mama ta să sufere.
Eu zic că judec bine oamenii.
E casa mea și e Crăciunul.
Iar atitudinea ta bosumflată și tristă ne pune la toți capac.
Ne vom purta bine, iar tu vei fi matură.
Dacă nu poți, prefă-te.
Bine.
Te iubesc!
Cumva, m-am pierdut de grup.
Cred că atunci când m-am dus să fac un pipi.
Era beznă
și mi-am zis că soluția era să merg înainte.
- Prin deșert. - Fără apă?
Da. Nicio picătură.
- Chiar… - Pe bune.
E o nebunie.
A fost vacanța din criza mea de vârstă mijlocie.
N-am auzit ceva mai nebunesc.
E o poveste bună, nu?
- Uimitoare! - Am avut noroc.
Am făcut tot felul de nebunii în filme.
Am avut parte și de multe rele.
- Credeți-mă. - Da.
- Zara știe. - În adâncul mării.
- Doamne! - Ce?
Nu începe!
- Chris! - Haide!
Cu ce era În adâncul mării?
Zombi invizibili care-ți fac creierul alge.
- Îți fac creierul alge? - Alge.
Nu știam că nu ți-a plăcut.
- Ce? Alge? - Doamne!
Frate!
Scuze. Serios acum, voiam să spun
că am făcut nebunii în filme, dar aproape deloc în viața reală.
- Da. - Noroc!
- Ești o legendă adevărată. - Și tu.
Cu siguranță. Pentru Leila!
Noroc!
Mulțumesc mult. E plăcut aici cu voi.
- Ne bucurăm c-ai venit. - Mulțumesc.
N-am mai fost undeva de Crăciun de multă vreme, așa că…
La lacul Como cu George Clooney?
- Zara. - Eu…
Nu zău?
Știți ce vreau să zic. Nu într-un loc, ci într-o familie.
Mulțumesc.
Fără voi, aș fi un bărbat foarte, foarte trist.
Foarte trist, foarte faimos.
Doamne!
Asta e viața mea. Zilnic.
- M-ai avertizat. - Zilnic. Viața mea.
E mușețel.
- Din Sorrento? - Ma certo.
- Salud. - Salud.
Bun.
Ce părere ai?
Fetițo, e un drăguț.
- Nu-i așa? - Da.
Mor să aflu cum arată gol.
Nu!
Probabil m-ar omorî.
Nu l-ai omorî tu?
Dar aș muri fericită.
Devine ceva serios. Se vede.
Devine serios?
Da, un fel de…
Nu știu.
Nu vreau să mai trec prin ceea ce am trecut cu Charlie.
Dragă, Charlie a murit tânăr. Ceva oribil.
Nu la asta m-am referit. Doar că…
Nu ți-am mai spus asta, dar aveam probleme.
Înainte să fie diagnosticat.
Mari probleme. Ți-a spus?
Nu.
N-a vrut să mai fim căsătoriți. Voia divorțul.
Charlie.
Îmi pare rău.
Trecea printr-o perioadă grea.
Înainte să se îmbolnăvească.
A scris trei ani la cartea aia.
N-a avut niciun efect.
- Apoi a ieșit cartea mea… - Da.
Știu că era mândru…
de mine, dar a fost greu.
Da.
L-am văzut cum se scufundă,
am vrut să-l salvez, dar n-am putut.
A fost mai rău.
Iar eu m-am micșorat și mai mult ca să nu se simtă el atât de mic.
Apoi a fost diagnosticat.
Și n-am mai vorbit despre asta.
A rămas în suspensie între noi.
Am rămas, l-am ținut de mână și l-am iubit.
Da, știu.
Și a murit.
Ai dus asta cu tine în toți acești ani?
De ce nu mi-ai spus?
Fiindcă…
Știi că ești ca o fiică pentru mine mai mult ca orice.
Nu știi asta?
Vreau să fii fericită.
Știu.
Tipul de la etaj te face fericită?
Da, mă simt foarte bine cu el.
Deși pare total aiurea.
Dar e minunat.
- Înțelegi? - Da.
Dacă s-ar sfârși mâine, aș fi în regulă, dar…
Nu vreau să am nevoie de el.
Fiindcă, dacă s-ar termina, aș suferi.
Când se termină, suferi.
Dragă, sfârșitul nu e treaba ta.
Îți place să fii cu el.
E și începutul, și sfârșitul.
Ziua de mâine vine oricum.
Bine.
Eu zic să votăm.
Eu votez „da”.
- Eu votez „da”. - Excelent!
Să bem pentru asta.
Uită-te la asta!
- E superbă. O ador. - Da.
Mulțumesc foarte mult.
Cu plăcere. Crăciun frumos!
Să vedem.
Ia te uită!
„Zara Ford - asistent producție”.
- Da. Grozav! - Da.
- Crăciun fericit! - Bravo!
Bine. Pentru tine.
Mulțumesc.
ANTOLOGIA BROOKE HARWOOD
Ce?
Eseurile tale din The New Yorker și Vogue.
Și toate povestirile tale la un loc.
Nu. Tu ai făcut asta?
- Îți place? - Mulțumesc. Da, îmi place.
- Bine. - Mulțumesc.
- Crăciun fericit! Cu plăcere. - Mulțumesc.
Ce urmează?
Iau eu asta.
- Da? E grea. - Mă descurc.
Toate bune.
Mulțumesc.
Încă o îmbrățișare, încă una.
Mersi pentru tot.
A fost drăguț. Mulțumesc.
- Ești un drăguț. - Mersi mult.
Cel mai bun Crăciun.
Ai ști dacă n-ar fi, crede-mă.
Ne vedem acasă, da?
Bine.
Zara.
Zara, ce s-a întâmplat?
Nimic. Sunt bine. Ne vedem acasă.
Da.
Bine. Ai grijă cum conduci.
Și voi.
- Da. - Da.
Putem? Știu cine ne-ar ajuta…
Va fi distractiv.
Sigur.
M-aș duce. Aș vrea să dansez.
Bună, scumpo!
Ne gândeam să comandăm. Vrei mâncare thailandeză?
Sunt lihnit.
N-ar trebui să rămâi, Chris.
Zara, zău așa!
Ce nu-i bine?
Era să mă păcălești, omule.
Sărbătorile astea.
Era să scapi basma curată.
- Bine. - Despre ce vorbești?
Ai vrut puțină distracție cu mama,
nu ți-a păsat cu cine ești de sărbători.
Să nu spunem ceva ce vom regreta.
Crezi că îl cunoști, dar nu-i așa. Nu-l cunoști.
Știi că eu îi comand o loțiune de 500 de dolari din Japonia
doar pentru coatele lui?
- Bine. - Am eczeme pe ele.
Sau că mă obligă să fac cadouri pentru ziua de naștere a câinilor
și la jumătatea ei,
dar trebuie să le plătesc eu ca să fie o surpriză.
Da, asta e ideea, să-i surprinzi.
- Eu nu… - Nici măcar…
- Aș putea… - Ce?
Mi-a cerut să-i purific aerul, altfel mă dă afară.
O singură dată. Una.
De fiecare dată când fac ceva greșit,
trebuie să-i scriu o scrisoare cu scuze.
Chiar și când nu fac ceva greșit vrea să-i scriu una.
E adevărat?
Doamne! M-a luat valul.
Nu asta voiam să spun.
Ce mă deranjează cel mai mult
este că, la fiecare despărțire de o femeie,
de fiecare dată…
le cumpără aceeași pereche de cercei cu diamante.
A cumpărat-o deja pentru tine.
Ce tot spui? Nu-i adevărat.
Nu nega.
Doamne!
Stai puțin!
Zara, nu e… Voiam să-i fac cadou, da?
Înainte să fac cartea,
m-am panicat…
- …și n-am știut ce să-ți iau. - Te oprești?
Încetează, Chris.
Te-a dus pe strada New York?
Vreau să pleci.
- Brooke… - Ți-a spus să pleci, Chris.
Vreau să pleci.
Bine.
A fost umilitor.
Cum ai aflat de strada New York?
Fiindcă eu sunt cea care, de obicei,
îl sună pe paznic ca să-l lase în studio.
Asta… Nu știu.
Asta… A ieșit urât, nu cred că am făcut prea bine,
dar voiam să știi cum este el, de fapt.
Iar tu știi cum este el, de fapt.
Da, îl cunosc foarte bine.
Dar, chiar și după doi ani în slujba lui
în care mi-a păsat de el,
tot nu mă cunoaște deloc.
Poate nici eu nu te cunosc.
Aș fi vrut să nu procedezi astfel.
Este…
Nici măcar nu știu cum să încep.
Eu…
Am găsit cerceii pentru mama în geanta lui Chris.
Știi ce înseamnă asta…
Zara, poți să te oprești?
Măcar o secundă.
Unde este Malcolm?
Pot dormi la tine-n pat dacă e plecat?
Ne-am despărțit.
Acum zece zile.
Ce?
Ce? Stăteam la voi. Eram aici.
Erați împreună până să plec.
Nu eram!
Da? Doar că… nu ți-am spus.
- De ce? - Nu știu.
Nu credeam că ești capabilă să-ți faci griji pentru mine.
Sau că o să-ți pese, sincer.
Vrei să spui că nu-mi pasă de tine?
Numai de tine am vorbit în ultima vreme, Zar.
De fapt, nu doar în ultima vreme.
Știu că ești supărată și n-ai zis-o intenționat.
Dar e foarte urât.
Am zis-o intenționat.
Ți-am spus că ne certam.
Niciodată nu m-ai întrebat dacă sunt în regulă.
Crezi că sunt așa prietenă oribilă
încât să nu-mi pese prin ce treci?
Te auzi, nu?
Efectiv, vorbești iar despre tine,
când îți spun asta.
Despre cum te fac să te simți.
E obositor.
Te iubesc, să știi. Dar am obosit.
Nu mai pot.
Nu mai suport.
Zara!
E în regulă.
TRANSMISIUNE ÎNREGISTRATĂ NUMĂRĂTOAREA DIN TIMES SQUARE
MITOLOGIA
Salut!
An nou fericit!
Bună!
Asta e pentru ceea ce îmi imaginez eu că a fost o despărțire de rahat
și pentru ceea ce știu sigur că a fost o prietenă de rahat.
SUPER-SCORPIA
Ești o scorpie, faci dar din dar.
Sunt rea de tot.
N-am nicio calitate salvatoare.
Măcar te pricepi la snackuri.
AN NOU FERICIT NUMĂRĂTOAREA DIN TIMES SQUARE
- An nou fericit! - An nou fericit!
AN NOU FERICIT! VIITOR MAI BUN. TE IUBESC.
De la mama ta?
ȘI EU TE IUBESC.
Puteai fi șef la Bloomingdale's,
dar ești aici. Și vei fi aruncat în aer.
Avem o problemă.
Chris? Sunt Zara.
Ce se petrece?
Chris?
Ce fac?
Ce treabă am eu să joc personajul bun?
Toți pe care i-am iubit sau de care mi-a păsat nu vorbesc cu mine.
Ar trebui să joc personajul rău.
Tu nu ești rău, Chris.
Dar te comporți așa uneori.
Mă urăște?
Nu. Nu te urăște.
E ocupată.
Se mută la Princeton să predea acolo.
Da.
Zara.
Știu că n-o să mă crezi, dar cerceii ăia
erau niște simpli cercei.
Da, mi-a trecut prin minte
s-o rup cu mama ta, însă din obișnuință,
fiindcă mereu fug de ceea ce-mi face bine.
Apoi mi-a venit ideea să fac cartea aia
și mă tot gândeam cât de mult o să-i placă
și cum tot ce-mi doream să fac era să-i fac plăcere ei și…
am uitat.
Am uitat de cercei. Nici nu știam că erau în geantă.
Iar studioul… Zău așa! Știi bine că acolo merg ca să scap
de fotografi. Doar acolo mă pot duce.
Nu prea am unde să merg…
Nu e ușor să fii cu mine.
Sau să lucrezi pentru tine.
Da.
Știu că e prea târziu, dar…
Poate îi spui tu, într-o zi…
Zara, New York…
Nu. Am întins coarda în cazul ăsta.
Îmi pare rău.
Cu mama ta a fost diferit.
Ce… De ce a fost diferit cu ea?
Nu mă mai îndrăgostisem în New York până atunci.
Îți dai demisia după asta?
Da.
Mă voi asigura că vei fi OK.
Cum faci mereu.
Crezi că vei fi gata de treabă în 15 minute?
Da. Sunt gata mereu.
Bine.
Zara.
Da.
Mersi.
Te pricepi la producție.
Bună!
- Pleci, nu? - Mă organizez.
Dacă tu sau Genie vreți una din astea, spune-mi înainte să le donez.
Cum merge filmul?
Mamă, de ce…
De ce mergi la Princeton?
Vreau o schimbare.
Va fi o ușurare să iau o pauză de la scris.
De ce?
N-are legătură cu Chris, nu?
Nu. Ai avut dreptate în privința lui.
Eu…
Da, el m-a pus să le fac.
Scrisorile cu scuze, toate alea.
Dar… nu știu.
De-a lungul vieților noastre,
te-am pus să faci lucruri mult mai rele.
La șapte ani, te-am pus să mă cari până-n vârful turnului Eiffel.
Doamne! Așa e.
Și ai țipat până sus.
Și te-am pus să stai cu mine până adorm
seară de seară până am împlinit 12 ani.
N-ai fost plătită pentru asta.
N-ai cerut nimic în schimb. Niciodată.
Când a murit tata,
eram o copilă de 13 ani care suferea îngrozitor
și se descărca pe tine pentru toate.
Mă gândesc la unii copii
care au vise mărețe cât un ocean
și părinții le zic că nu le pot împlini.
Dar tu…
Știu că orice voi face în viață…
te voi avea pe tine.
Sunt foarte norocoasă.
Nu știu de ce mi-am dat seama atât de târziu
că fericirea ta nu-mi fură nimic.
Ar trebui să fie ceva firesc, și meriți să fii fericită,
să simți că trăiești și că ești văzută.
În sfârșit, te văd, mamă.
Bine de tot.
Ador să fiu mama ta mai mult ca orice pe lume.
Știu.
- Deci… - Da?
Nu c-aș vrea să schimb subiectul, dar…
Schimbă-l. Repede.
Cum rămâne cu Chris?
Nu. S-a terminat.
S-a terminat. Gata.
Înapoi la viața reală.
Știu că nu mănânci paste acum. Făina de griș e mai bună?
Nu contează făina.
Ci carbohidrații. Sunt alergic la ei.
Nimeni nu e alergic la carbohidrați. Poate glutenul…
Mulți au alergie la carbohidrați.
Ești sigură?
Chris, va fi bine.
Crede-mă. E momentul.
- Haide! - Sincer, cred c-o să rămân aici.
Nu… Dă-mi poșeta!
Hai să mergem!
Îți promit, o… Ne vom distra. Ne vom simți bine.
Da.
Nu. Haide!
Nu. Va fi grozav.
Nimănui nu-i pasă.
Ești doar un tip în geacă de catifea care intră în magazin.
- E piele întoarsă. - Da? Bine. Știi tu…
Nimeni nu mă știe.
Te descurci bine.
Ce se petrece?
Nu știu. Toți se comportă normal, cred, azi.
Nu se poate!
Da!
Bine. Cum se numesc?
Kiwano. Pepeni cu coarne.
Pentru ce?
Pentru demența mea.
Nici măcar nu ai așa ceva.
Fiindcă mănânc pepeni cu coarne care se vând doar la magazinul ăsta.
Așa că grăbește-te! Ia-mi trei.
Bine. Revin.
Vrei avocado organic?
Da, evident.
Sunt toți organici?
Așa cred.
Chris, pe bune!
Credeam că vin în poțiuni.
Brooke?
Salut!
Ce cauți aici?
Leila voia de urgență niște pepeni cu coarne
care s-o vindece de demență,
dar îmi dau seama acum că e ridicol.
Zara. Pe bune! Ce faci?
Bine… Cum să spun?
Cum s-o spun?
Doamne! Am greșit.
Și îmi pare rău.
Da. A fost greu.
Și mie îmi pare rău.
Ba nu, eu am exagerat…
Am fost cam…
Destul! La toți ne pare rău, ne iubim, totul e foarte drăguț.
Ne iubim. Grozav!
Am greșit, ne pare rău. Minunat.
Nimic nu e normal aici, dar, sincer, de asta și funcționează.
Contrar așteptărilor, vă stă bine împreună.
Nu e neapărat ceea ce mi-am imaginat pentru fiecare din voi, dar…
Voiam să vă spun că meritați o șansă reală,
iar eu m-am săturat să vă stau în cale.
Deci ne-ai lucrat? Asta e producția ta?
- E bună, nu? - Da.
Foarte bună. E fiica mea.
Eu o să mă retrag încetișor.
Distracție plăcută!
Nu știu ce a pus la cale,
dar eu n-am avut nicio legătură cu asta.
Pot spune un lucru? Doar unul.
Da, desigur. Ce?
Mi-am petrecut viața fără să apreciez oamenii.
Da? Și, sincer să fiu, Brooke, până te-am întâlnit
n-am știut ce m-a făcut să devin.
Și ce ai devenit?
O insulă solitară.
Nu vreau să fiu o insulă solitară.
N-am infrastructura asta.
Nu știu ce e asta.
Este… Chris, e o șansă puțin probabilă.
Și ce? Cui îi pasă? Avem motive să nu încercăm?
Presupun că sfârșitul nu e treaba mea.
De ce vorbim deja de sfârșit?
Nici n-am început.
Zău așa.
Bine. Ce vrei să facem?
Chiar vrei să știi?
Brooke, aș lua un coș,
aș face o listă,
aș merge la raftul cu cereale,
care arată uimitor…
N-ai mai fost la raftul cu cereale?
Nu așa. Magazinul ăsta e o nebunie.
E cel mai tare din viața mea. Nu glumesc.
Nu prea am ocazia să merg la cumpărături.
Și n-am ocazia să merg la cumpărături cu cineva drag.
Putem începe de-acolo?
Pare un loc bun pentru a începe.
Dați drumul la stropitori!
Acum, tunetele.
Lasă-i să stea cât vor.
Figuranții îi plătește Chris.
Mulțumesc.
Scuză-mă! Cine e înăuntru?
E Chris Cole? Pe bune?
Nu știu ce vorbești.
Acolo sunt doar mama și iubitul ei.
UN AN MAI TÂRZIU
BROOKE HARWOOD A DOUA OARĂ
Bine. Hai să filmăm!
Asta e.
Îmi poți trimite o copie digitală mie și regizoarei
și una tipărită lui Chris, fiindcă el nu citește pe calculator?
Și aș vrea să vorbesc cu producătorul-șef.
Despre noua lansare.
Am niște întrebări.
Și adu-mi o cafea fierbinte când ai tu timp.
- Bine. - Mersi.
- La ce oră e apelul diseară? - La șapte.
- Ești gata pentru filmările de noapte? - Bineînțeles.
Nu te-am mai văzut treaz o noapte întreagă.
Mama ta e de altă părere.
Stai! Ai înțeles greșit.
Ieși afară!
- N-am… - Afară!
- Nu la mama ta mă refeream. - Nu.
Știi ce voiam să spun? Am glumit.
Taci!
- Scuze. - Nu intra iarăși!
- Scuze. - Nu!
Ne vedem diseară.
- Bine. Te iubesc. - Și eu.
Subtitrarea: Dan Butuza