Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
IKARŮV VZESTUP 3 – LABYRINT
NEJŽÁDANĚJŠÍ
CHRIS COLE – ŽHAVÉ ZBOŽÍ
EXKLUZIVNÍ FOTO! NEJLEPŠÍ BŘIŠÁKY!
Jak je, lidi? Jsem Sean Evans a díváte se
na Sexy hvězdy.
Dnes nás naštívil Chris Cole.
Tohohle herce znáte z milované superhrdinské série Ikarův vzestup.
Letos chystá třetí díl a doufá ve svůj nejúspěšnější rok vůbec.
CHRIS O NOVÉM FILMU
LETÍ KE HVĚZDÁM
CHRIS ODPOVÍDÁ NA NEJČASTĚJŠÍ DOTAZY
BLÍZKÉ SETKÁNÍ S CHRISEM COLEM
HOLLYWOODSKÝ CHODNÍK SLÁVY
EXKLUZIVNĚ VE SPĚCHU!
RODINNÁ AFÉRA
BEZVAMRCHA
…není to moje vina.
Vyrazila jsem včas.
Každý normální člověk to pochopí.
On to pochopí. Všichni to pochopí.
AUTOŠKOLA
V pohodě. Klidně jeď.
Tohle je lekce. Něco si z toho mám vzít.
A ta lekce je, že když tě pustím, dostanu se tam dřív.
Dobrá karma.
Do háje!
Teď se ale fakt vzteknu.
Díky, žes přišla.
Žes změnila plány.
Jasně.
Víš, že jsem tu pro tebe.
Je mi líto, že jsem měl tolik práce s tím filmem.
Nic se neděje, Chrisi. Nejsem žádná přísavka.
Spolu to zvládneme.
Jasně. Tak jo.
Jenom mě najednou napadlo, kde je v tomhle všem Ashley.
Kde je ta báječná žena, za kterou jsem tak vděčný, že ji znám, a…
podle mě je čas udělat velký krok.
Můžu vám nabídnout speciality?
- Ano, podrobně, prosím. - Ne.
Pokud nevadí. Mám hrozný hlad.
- Omluv mě. - Dobře.
Jistě, pane. Máme…
Zpráva od Chrise Colea.
Přečíst.
Kde sakra jsi?
Klidně prodej životně důležitý orgán.
Ať už jsi tu, nebo letíš!
Bože!
Máme tak výjimečný
a úžasný vztah…
- Zdravím. - …že, víš…
Vidíte toho slavného naštvaného chlápka,
co mě vraždí pohledem? To je můj šéf.
A vážně mu musím doručit…
Jsem zoufale šťastný.
Musím mu tohle dodat, jinak mě doopravdy zabije.
Můžu…
Pošlu sem paparazzi, než odejde.
Díky.
- Bože, to je Bradley Cooper? - Kde?
Ne, jenom nějaký obyčejný chlap.
Dáte mi vodu, prosím?
- Jistě. - Díky.
Zlato, skvěle nám to spolu šlape.
A protože nám to tak šlape, cítím zároveň,
že směřujeme do něčeho, na co nejsme úplně připraveni.
Budu v tom filmu ponořený. To je můj styl práce.
Takže bude asi nejlepší,
když trošku zpomalíme.
Co prosím?
Říkals, že je čas na další krok.
- Ne. - Řekls „velký krok“.
- Já vím. - Řekls to.
A ten velký krok je velký krok stranou
z tohohle vztahu.
Dává to smysl?
Počkat, ty…
Chceš říct, že se se mnou rozcházíš?
Ashley, oba víme, že nás čeká budoucnost.
Jen ta budoucnost nezačíná právě teď.
- Dobrá. - No tak.
Chci, abychom zůstali přátelé.
Máš vůbec nějaké přátele?
Ale tyhle si vezmu, protože jsou nádherné.
- Tak… - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Ale když už je vše řečeno…
Poslouchej ten text. Cher zpívá o mně.
Věříš v život po lásce?
Snažím se o to, Cher. Snažím se.
Cítím, že něco uvnitř říká:
„Vážně nevěřím, že jsi dost silná.“
Kdes vůbec byla?
- Proboha. - Musel jsem tam hrát o čas
a vymýšlet si to za pochodu.
Máš štěstí, že jsem jako kluk vyhrál improvizační soutěž,
protože tohle patřilo k mým nejlepším výkonům, to mi věř.
Ale stejně jsem musel říct o dost víc, než co jsem si včera sepsal,
takže Ashley musela cítit bolest z odmítnutí
o dost víc, a to kvůli tobě.
Kvůli mně? Házíš to na mě?
- Jo. - Fakt?
Ta tvoje neschopnost někdy… zasloužíš si vyhazov.
- Tak mě vyhoď. - Ne.
Jde o ten film?
Nejsem paranoidní. Pokud trojka neuspěje,
když točíme 4,
na pětku a šestku už mě nepozvou.
No a? To přece nevadí.
Měl bys čas dělat jiné věci jako opravdový herec.
Bojím se, že scénář nedává smysl.
Protože nedává. Je fakt matoucí.
Santa z obchoďáku je severský terorista? To jako vážně?
Chtějí vánoční film.
Smrtonosnou past i Zázrak v New Yorku.
Skutečného Santu unesli.
A proč musíš na Antarktidu,
než se střetneš s tím sebevražedným sobem?
Neslyšíš, jak hloupě to zní?
Ne. Je to Smrtonosná past a Zázrak v New Yorku.
A Nebezpečná rychlost.
To přece byla Smrtonosná past v autobuse.
Ty to motáš schválně.
Ne, měli by to přepsat.
A já našla skvělého scenáristu.
Fajn, mám nápad.
Zítra najdeme skvělého scenáristu.
Pročešu seznamy všech agentů.
Přijď ke mně o půl deváté.
Ale nejdřív musíš vyřešit tenhle průšvih a vyzvednout mi u Ashley věci.
Ne. To ne, prosím, Chrisi.
Kdyžs dal náušnice Kimmy a Whitney,
bylo pro mě děsné jít pro tvoje věci.
Jako bych vykrádala hrob.
Co to plácáš? Mám tam podepsané Jordansky
a taky himálajské tričko.
Mám tam svůj výtisk Odvahy být neoblíbený.
A taky několikery trenky. Takové věci lidi prodávaj.
Takže u mě o půl deváté. A přines mi latté s kravským mlíkem.
Z opravdové krávy.
Ještě se dělá, že jo?
Nebo už ho taky zrušili?
Vím, že se dost opakuju. Vím to.
- Omlouvám se, prostě… - Ne, není to zlé.
- Jenom je tam příliš slov. - Příliš slov.
Zní to, jako bys zase chtěla vyrazit do světa.
Já ti nevím.
Nepíšu vůbec nic podstatného.
- Cítíš se nepodstatně? - Ne.
Připadám si naprosto fascinující.
Protože jsi.
Bojím se.
Už tak dlouho jsem nepsala nic pro sebe a…
To jsou jenom porodní bolesti.
Všichni je známe.
Život tě převálcoval.
Ale ty ses sebrala. Vychovalas úžasnou dceru Zaru.
A teď jen váháš, kterým směrem se vydat.
To je běžné.
Je to vzrušující.
Můžeš se sama sebe zeptat: „Kým jsem byla?
Než jsem se stala pro každého vším?“
Proč vlastně píšeš?
Proč píšu?
Chci zjistit, co si myslím o věcech, kterým nerozumím.
Tak…
A čemu nerozumíš právě teď?
- Teď? - Teď.
Od Charlieho smrti vlastně ničemu.
O Charliem jsi nikdy nepsala.
Protože to není snadné.
A i kdyby, asi bych tě to nenechala číst.
Proč ne?
Byla jsem tvoje editorka dřív než tvoje tchyně.
Jo, ale bylas jeho máma
dříve než moje editorka.
Než jsem byla jeho máma,
byla jsem mladá holka, která měla svoje touhy.
Chtěla jsem být Stevie Nicks.
Pořád jsme vším tím, čím jsme kdy byly, holka.
Tomu bych ráda věřila.
Mami?
Ahoj, mami.
Ahoj, zlato.
Krása, co?
- Co babi? - Dobrý.
Mami, svoji první knihu jsi vydala v mém věku?
Ne, bylo mi 29.
Proč?
Jenom přemýšlím, kdy začnu žít.
Je ti 24, zlato. A jsi chytrá a talentovaná.
A tvrdě makáš. Vrátí se ti to.
Nepřipravuje si tě Chris na to, abys řídila jeho firmu?
Někdy na to asi zapomíná.
Tak se připomeň.
Řekni mu, co chceš.
Nesmí tebou zametat jen proto, že je slavný.
Postav se za sebe.
Ty to dokážeš.
Ahoj.
Nemůžu spát.
Myslím na to, cos dneska řekla o tom filmu.
Hele, Chrisi.
Pamatuješ, když jsi mě přijal,
říkal jsi, že bys mě zaškolil…
Myslíš, že bys pro mě mohla něco zařídit?
Bude to fakt rychlovka.
Jasně.
Určitě to v těchhle potravinách mají?
Co to bylo? Zopakuj mi to.
Izolovaný syrovátkový protein. Syrovátkový izolát.
Může to být obojí, to je fuk. Prostě hledej „izo“.
Jednou jsi hrál superhrdinu a hned ze sebe děláš biochemika.
A pokud tam uvidíš něco zábavného nebo tak,
klidně to přiber.
Co to má znamenat?
Neurčitější už to být nemůže.
Já si zábavu představuju jinak než ty.
Já nevím.
Prostě něco. Něco jiného, suprového, zajímavého, co by se mi mohlo líbit.
Nebude to překvápko, ale líbit se ti to bude.
Ani si nepamatuju, kdy jsem byl naposledy v potravinách.
Jedny jsme vyhodili v Ikarovi 1.
Chápeš, jak to myslím, ne?
Nemůžu prostě zaběhnout přes ulici a koupit si šunku.
Šunku? Ty jíš šunku, Chrisi?
Jenom říkám, že to bude tak deset let.
To ani není možné. Šílenost.
Jo, je to šílené.
Změnily se vůbec supermarkety?
Teď koukám do uličky s Oreos a ta se fakt vymkla kontrole.
Jsou tu skořicové Oreos a taky něco, co se jmenuje „Oreos obalené sněhem“.
Taky jahodové, sakra.
Je to neskutečné.
- Jahodové Oreos? - Jo.
To kecáš.
Mám ti je vzít?
- Jo. - Tak fajn.
Paráda. Co tam ještě je?
Co tu mají a ty to neznáš?
Mají tam pořád takové ty mlžiče na zeleninu?
Ty jsem měl rád.
- Mají. - Bezva.
Asi už jsem to našla.
Píšou tu 5 gramů BCAA, 0,5 gramů tuku, 25 gramů bílkovin.
Je to ono?
Já ti nevím, Zaro. Píšu divadelní hry.
Nelíbilo by se mi měnit něčí práci.
Už to psalo šest lidí.
Nechci být sedmá.
Je to placené. Tos přece chtěla, ne?
Vlastně ne.
Organizovat šatníky boháčům mě hluboce naplňuje.
Jsem trochu nesvá.
Proč má ta ženská tolik šátků?
- Nemá žádný krk. - Ne.
Je to skutečná nemoc.
Teď se cítím hrozně, že jsem se vůbec ptala.
Můžeš prosím opravit ten scénář?
- Zaro. - No tak.
Tím pádem by si přečetl tvoje dílo, dostali bychom finance
a měla bys svůj vlastní film.
Já neumím psát akční hrdiny.
Jistěže umíš.
Vždyť chtěl přepsat můj film.
Byl skvělý. Chtěl víc scén s tátou,
když ho měl Chris hrát.
O toho tátu ale nešlo.
Mělo to být queer drama.
Moje vtipné queer drama.
O čem je ten jeho film?
Něco jako Smrtonosná past a Zázrak v New Yorku.
Takže o ničem.
Jo, já vím.
Ale bude to super. Kdy můžeš začít, prosím?
Musím téhle ženské přeorganizovat celý život,
takže do zítřka mám práce dost.
Jak jsem mohla přežít 24 let bez tohohle na prsou?
Vem si to.
VOLAT
Ne, já ten kód změnil.
Jak ses to naučil? Vždyť to neumíš.
Od Taylor.
Taylor? Tvé masérky?
Bože…
Haló?
Mělas tu být o půl deváté.
Volal jsem ti. Nebralas to.
Měla jsem schůzku s tou scenáristkou. Trochu se protáhla.
S kým? Řekl jsem, ať přijdeš v 8:30!
Panebože.
Rozumím, ale…
To je fuk. Posralas to. Fakt hodně.
Jsem fakt naštvaný.
Chci písemnou omluvu.
A doufám, že máš moje věci a to latté, jinak máš vážně padáka.
A to fakt.
No tak, Joaquine, nech toho. Tohle nefoť!
Zaro, mohl jsem ti otevřít.
Tohle musím zvládnout sama.
Bože.
- Kde je, Milo? - Nahoře.
Chtěla jste, ať vám řeknu, že si máte vydechnout,
když vám budou jiskřit oči. Vydechněte, slečno Zaro.
- Tentokrát ne, Milo. - A kruci.
Třicet devět.
Čtyřicet.
Kdo tě pustil?
Přelezla jsem.
Tys přelezla bránu?
Tak to musíš být fakt zoufalá.
Máš ty moje věci, nebo ne?
Končím.
Cože?
Přelezla jsem bránu, protože mi přišlo fér
říct ti do očí, že tady končím.
Počkej.
Zaro… sakra.
Zaro, počkej moment.
Zaro, teď nemůžeš skončit.
V pondělí točíme. Musíme projít moje dialogy.
Zaškolím svoji náhradu.
Prosím, to ne, slečno. Pane Chrisi?
Milo, nech toho.
Zaro.
Přes víkend nikoho důvěryhodného nenajdu.
A já nechci, abys mi hrozil výpovědí, jako bych byla rukojmí.
Chrisi, dělám pro tebe první poslední. A co za to mám?
Tak se ti to líbí? Rozbrečelas Milu.
Slíbils, že začnu jako asistentka,
naučím se, co a jak, budu pomocná producentka,
pak producentka a nakonec budu vést firmu.
Jako producentka nemáš zkušenosti.
Jak je můžu získat,
když ti jen vyzvedávám věci?
Radila jsem ti, ať děláš ten Farrův film.
Ten herec za něj pak dostal Oscara.
Nemůžu hrát slepého alkoholika!
Odporuje to mé ikonografii.
Mám moc hezké oči. Ty musí být vidět.
Já ti říkala, že by byly vidět!
Není to biografie Stevieho Wondera.
To je jedno!
Diváci mě chtějí střízlivého s ostřížím zrakem!
O tom právě mluvím, Zaro.
Vůbec tomu byznysu nerozumíš.
Vážně? Nerozumím byznysu?
Chceš, aby tě agenti rvali do sraček a vydělávali na tobě?
Mně na tobě záleží. Měla bych to tu vést.
- Jo, protože víš všechno. - Ne.
Protože vím, že nikdo netouží po Smrtonosné pasti se Zázrakem v NY.
A Nebezpečnou rychlostí!
Jak mi to můžeš právě teď říct?
Už tak z toho mám nervy.
Zaplatili mi jmění.
Tak jim to vrať.
Vrátit jim…
Zbláznila ses?
Víš, kolik stojí můj životní styl?
Jo.
Ochranka, publicisté, právníci, lékaři,
kuchařky, cvokaři, léky, drogy.
Víš, kolik stojí pronájem soukromého letadla?
Hodně.
Mám štěstí, že mám na elektřinu!
Nikdy mě nepovýšíš, co?
Co to k…
- Co je? - Děláš si prdel?
Dalas můj šáhtúš do igelitky se špinavýma teniskama?
Tvoje co?
Tohle je triko ze šáhtúše.
Dělá se ze srsti ohrožených tibetských antilop.
Nejjemnější tkanina na světě.
Je jedinečné. Mám jenom dvě takové.
Nosíš na sobě srst z ohrožených zvířat?
Daroval mi ho tibetský mnich v Santa Barbaře.
Je nenahraditelné.
Máš padáka.
- Prostě letíš! - Víš co?
Naprosto jsi mě znechutil. Nechci s tebou nic mít.
- Fajn. Tak vypadni z mýho domu. - Ráda.
- Fajn. - Čau.
- Na neshledanou. - Sayonara, ty mrcho.
- Ani se nezkoušej vrátit. - Jdu.
- Myslím to vážně. - Já taky.
Tohle je konec.
Není návratu.
Užij si holení svýho krku.
A ty skutečnej svět.
Proboha.
Nebouchni s těmi dveřmi!
Zaro! Ne abys s nimi bouchla.
Zaro!
Tak jo.
A co teď?
- Zaro, jsi to ty? - Jo.
Ahoj.
Co se děje?
Nic. Jenom jsem unavená.
Genie právě parkuje. Chce si půjčit něco hezkého.
Poprvé uvidí Malcolmovy rodiče. Je to formální akce.
To je hezké.
Ty v šatníku nic nemáš, ale já jo.
Ať si vybere.
- Vážně? - Jo.
- To je od tebe milé. - Díky.
- Mami, jsem doma. - Ahoj.
V kuchyni.
Musíme to oslavit!
- Že? - Co slavíte?
Že mám večer volno.
Dneska nemusím pracovat.
A musíme to oslavit.
Mohla bys udělat špagety místo těch fazolí?
A česnekový chleba? Dík.
Udělám špagety a chleba.
Proč jsi neřekla mámě, že končíš?
Nechtěla, abych u něj dělala.
Měla by pravdu. A to bych nezvládla.
Tvá bezva máma rozhodně nesmí mít pravdu.
- Máš recht. - O ni vlastně nejde.
Spíš o to, že já se spletla a promrhala dva roky života…
Bože, já jsem takový břídil!
Ale. Nejsi břídil.
Tohle je příležitost, víš?
Choval se hnusně.
Jo, prostě je ve stresu, chápeš?
Žije dvojí život. Je superhrdina a zároveň kretén.
A tys byla kreténova podržtaška. A teď už nejsi.
Proto jsem ti koupila tohle.
SUPER ČUBKA
Ne, Genie, to si nezasloužím.
Zavři zobák. Zasloužíš. Jsi moje superčubka.
Je mi 24 a nemám práci. Žiju s mámou.
Superčubka je za velké úspěchy,
jako povýšení a výsledky testů pohlavních chorob.
A nejsi Chris Cole negativní?
Jsi. To může říct jenom málo žen.
A proč jsme v ložnici tvé mámy?
Víš, jak máma píše články pro Vogue,
- když nemůže dopsat knihu? - Jo.
Moc dobře jí neplatí.
Ale dávají spoustu věcí.
- A ona je nikdy nenosí. - Cože?
Řekla bych, že setkání s tchánovci
si žádá třeba něco jako Chanel?
Hele, ty myslíš, že se vejdu do věcí
tvý mámy modelky?
Vypadám jako krabice cereálií.
Zkusím si je.
- Je tu ještě Genie? - Ne, už odjela.
- Mami… - Jo?
Co mám v životě dělat?
- Cože? - Dala jsem výpověď.
Skončila jsem u Chrise.
Zlato, já myslela, že v tom vytrváš.
Vytrvám… není to moje vina.
To on. Nebere mě vážně.
Dobrá. A ty se bereš vážně?
Rozhodně z té otázky cítím, že ty mě vážně nebereš.
Ne, jen říkám, že někdy máš problém věci dotáhnout.
- Bože. - Je to tak.
Třeba ten kurz televizního psaní.
To ty vždycky říkáš…
Podnikatelský kurz, lekce dokumentaristiky.
Tady jsi tvrdila, že to je ono.
- Ale? - Že u toho vydržíš.
Neurážej se.
Ne, já tu stojím a vyšiluju.
Nevím, co mám dělat.
Žádám tě o radu a ty se do mě navážíš.
- Navážím? Prosím tě. - Navážíš.
- To… - Jo!
Přišlas a řekla jsi: „Co mám v životě dělat?“
Jako by ses ptala na večeři.
- Neznám odpověď. - Mělas pravdu.
Promrhala jsem u něj dva roky.
- Mělas pravdu. - Netoužím po tom.
Chci pro tebe to nejlepší.
Dobře, fajn. Tak mi řekni, co je pro mě nejlepší.
To chci vědět.
To zjistíš jen ty sama.
Jdu do sprchy.
Hodní kluci.
Je to dobrota?
Přidám vám.
Zabils mě.
„Střílí skřítky teroristy.“
To je děs.
Haló?
Je tu někdo?
Zaro?
Bože.
Proboha! Omlouvám se.
Vy jste Zařin šéf.
Dveře byly… Nechala jste otevřeno, tak…
To vždycky vcházíte bez pozvání?
Jsem slavnej, takže jo.
Hledám Zaru. Je…
- Vy tu pracujete? - Ne.
Žiju tady. Jsem její máma.
Vy jste…
- Vy jste Zařina máma? - Jo.
To jste ji měla ještě ve školce?
Zara tu není, má nějaké vyřizování.
- Kdy se asi vrátí? - Za několik hodin.
Bude vadit, když počkám?
- Ne, vůbec ne. - Díky.
Kuchyně je tamhle, pokud chcete trochu vody.
Já se převleču a hned se vrátím.
Omlouvám se.
Víte co, nemáte tu tequilu?
Jo. Dejte si.
Blbej den?
Jo.
Uklízela jsem pracovnu, tak…
Posaďte se, prosím.
Tak jo.
Slyším trochu přízvuk. Jižní Afrika nebo…
Ne, jsem Australanka.
Znáte Margot Robbie?
Ne, neznám.
Já jo.
Zara říkala, že dala výpověď.
To je dobře.
Já myslel, že jsem ji vyhodil.
- Že to byla moje vina. - Vážně?
Proto jsem přišel. Prosit na kolenou, ať se vrátí.
- Super. - Jo.
- To jsem vážně ráda. - Jo, já taky.
- Vážně ji chci zpátky. - Jo.
Jistě.
Hele, nalil jsem i vám.
- Na zdraví. - Jo.
Na Zařin návrat.
Přinesu brambůrky.
Dobře.
Víš co? Chrise nepotřebujem.
Stejně by tátu nezahrál.
Vybereme ty peníze samy.
Budeme žádat o peníze? To je děs.
Já to zvládnu.
Kdysi jsem na Halloween chodila s pokladničkami UNICEF.
Nebude to velký rozdíl.
Já nevím, Zar.
Moc si toho všeho vážím
a bez tvého nátlaku bych to asi nedopsala.
Ale je to můj první scénář, první šance.
Stello, to mi nedělej.
Ptala jsem se.
Koho? Vždyť nikoho neznáš.
Té bohaté dámy se šatníkem. Potřebuju nového producenta.
Opravdového.
Omlouvám se.
Proboha.
Bylo to vážně jenom nedorozumění.
Poslední dobou toho mám moc.
Tím se neomlouvám.
Mám začít točit film, ale má naprosto děsný scénář.
Tak proč to děláte?
Je to součást franšízy
a tu postavu hraju od začátku.
Viděla jste sérii Ikarův vzestup?
Ne, neviděla.
Vy jste je nikdy neviděla?
Ne.
Promiňte.
Ne, to…
Jsou založené na mýtu o Ikarovi?
Likviduje teroristy?
Ne.
Roztají vaší postavě křídla, když vyletí příliš blízko ke slunci?
Ne, ale spálí se,
když letí blízko podzemní fúzní elektrárny.
Jak jste to věděla?
Tím je Ikaros známý.
Mám jednu knihu.
V té mýtus o Ikarovi určitě bude.
- Chcete ji vidět? - Jo.
Jo.
Dobrý?
Je tady.
Dobře.
Ikaros byl vedlejší postava.
Byl to syn Daidala, což byl stavitel.
Postavil labyrint,
do něhož král Mínós uvěznil Mínótaura.
Doktor Minotaurus byl hlavním padouchem ve filmech.
Tak vidíte.
Pak chtěl moc peněz, tak jsme ho zabili.
Tady je. Klidně si jednu nechte.
Mám dvě.
- Opravdu? - Jo.
Děkuju.
Za co jste získala ty ceny?
Za psaní.
Za psaní?
- Jo. - Jste spisovatelka?
Skutečně?
- To mi Zara neřekla. - Opravdu?
Ne.
Je tu…
Je tu nepořádek.
Jo.
Povězte mi víc o tom svém scénáři.
Co budete dělat?
To nevím.
Udělal jsem spoustu chyb.
To nechcete slyšet. Nejsme na terapii.
Ne, bavím se. Zara se mnou nemluví.
Co bych měl dělat?
Na rady ve filmovém byznysu nemám kvalifikaci.
Proč ne? Jste nejchytřejší v téhle místnosti.
Co vám radila Zara?
Prý mám vyměnit scenáristu.
To je dobrý nápad.
Zara je chytrá. A má dobrý vkus.
- To je její otec? - Ano.
Jo, bohužel zemřel.
Před 11 lety.
To mě mrzí.
Když to řeknu nahlas, zní to jako dlouhá doba.
Jo. Ale pořád máte pocit, jako by to bylo včera, že?
Jo.
Můj brácha…
To je mi líto.
Bylo to dávno.
Co je tohle?
Ne, to ne. To je z přebalu mé první knihy.
To bylo na obálce první knihy.
- Co… - Ty jo!
Nádhera.
Pojďme najít řešení.
Tak povídejte, co je na tom scénáři nejhorší?
Že z něj bude film.
Ne, já nemůžu psát.
To je mámina práce. A tátova.
Máma v mém věku už vydala stovku esejí
a já sedím v autě a cpu se donuty.
Dobrý bože, nech už toho kňučení.
A přestaň se srovnávat s mámou.
Na něco se tě zeptám. Co ti dělá radost?
Lidi si mysleli, že to nejsou moje kvadricepsy.
- Že to mám implantáty. - Co?
Časopis People.
- Článek na čtyři strany. - Ne.
O plastice kvadráků.
Jo, říkali mi Kvadritaťka.
Zas tak vtipné to nebylo. Žaloval jsem je.
Jo. Ale jsou skutečné.
Vidíš? Hýbou se a všechno.
Jo, vypadají skutečně.
Jako tvoje.
Taky jsou.
Ale operaci jsem měl.
- Vážně? - Jo.
Kde?
Tady.
Pád při natáčení.
Jo, vidím.
Byl tam střep.
Jo.
Já si zlomila ruku.
- Vážně? - Když mi bylo osm.
Při fotbale.
- Hraješ fotbal? - Už ne.
Tak to ne.
S tebou se tak dobře povídá.
Je to příjemné.
A krásně voníš.
Co to máš na sobě?
Opalovací krém.
- Shiseido? SPF 35? - Ano.
Ne, to ne.
Bože, omlouvám se.
Ne, o to nejde. To nic. Jenom…
Právě mi došlo, že jsem se nelíbala…
už vážně dlouho.
Můžu ti s tím nějak pomoct?
Nehýbej se.
Jsou to drahé šaty?
Z výprodeje v Nordstrom's.
Tak skvělá koupě.
To je šáhtúš?
Jo. Ale na tom nesejde.
Na tebe jsem čekal věky.
- To je replika z filmu? - Jo.
Ale myslím ji vážně.
To je fakt sexy.
Pomoz mi s podprsenkou.
Mami?
Zaro!
- Do hajzlu. - Zaro?
- Proboha. - Zaro, jsi v pohodě?
Mám zavolat sanitku?
- Hej, Zaro! - Zlato.
Zaro, pokud mě slyšíš,
za jaký film jsem dostal Teen Choice Award?
Asi bude v pohodě.
Páchnete po sexu.
Zvládneš se posadit?
- Jo. - Posaď se.
Dobrý.
- Točí se ti hlava? - Ne.
Musíme zavolat dr. Randymu.
Má kůži moc blízko u mě!
Jeho… Ať vypadne.
To nemůžu vidět.
- Obleč se. - Ať vypadne.
Roztrhlas mi triko.
- Bože. - Já se taky obleču.
Takže ses byl projít kilometry daleko od svého domu?
Ne, řešili jsme tvou budoucnost.
- Vy dva? - Jo.
Předtím, nebo potom, cos mámě roztrhl šaty?
- Předtím. - Poslyš, byl to jen sex.
Co to povídáš? Mluvíš se mnou?
Byl to jenom sex.
Ahoj, Chrisi Cole.
Ahojky.
Jak můžeš takhle mluvit o mé mámě?
To má tvoje tričko?
Neměl nic na sebe.
Roztrhla mi šáhtúš.
Tohle je minutu od minuty horší.
Prostě se to stalo.
- Koukni na něj. - Koukni na ni.
Vždyť je o kolik? O 20 let mladší?
O 16.
- Tak to pardon. - Dobře. Já vím.
Není to snadné a ranilo tě to.
Ale tohle…
Pamatuješ, jak sis nechala propíchnout obočí
a já tě prosila, ať to neděláš?
Bylo to hrozné a já se při hádce ptala, pročs to udělala.
A tys řekla:
„Když to tam ten chlap strkal, dávalo to smysl.“
To je můj piercing.
Ty to vnímáš tak,
že to dávalo smysl, když ho tam ten chlap strkal?
To byla děsná analogie.
- Já prostě… - Nemůžu uvěřit…
Jak je mojí oblíbenkyni?
Trošku se praštila, pane doktore.
Ale nepraštila jsem do toho s hercem.
Bolí tě něco?
Ani to neumím popsat.
Omlouvám se.
V čekárně je moc fanoušků.
Cože?
Chris Cole u mě v ordinaci?
- Jak se daří? - Ty kráso.
- Jste tu s nimi? - Tak nějak.
- Ano. - Ne.
Víte, musím vám říct,
že v Trouble My Brother jste byl báječný.
- Díky. - Kdo by řekl, že umíte zpívat?
- Jo, už od dětství. - Tak jo.
Vždycky jsem přemýšlel, jak točili to vaše šplhání po té soše.
To se vlastně nestalo.
- Ty bláho. - Měl jsem postroj, ale…
- Tak to je něco. - To bylo, jo.
Hele, fando, můžete mě vyšetřit?
Doktor.
Tak dobrá. Dívej se na světlo.
Mám důležitou otázku k tomu postroji.
- Hele, Brooke. - Jo?
Dala bys nám chvilku?
Ahoj, Chrisi.
Pa. Brzo se uvidíme.
Bože můj, nejste Jack a Rose. Prostě vypadni z auta.
Vypadni.
Co chceš?
Co kdybys byla pomocná producentka?
Děláš si ze mě srandu?
Vrátila by ses ke mně?
Proboha. Teď se kvůli tobě cítím hrozně.
Co zas dělám? Vždyť nedělám nic.
Nechci dostat povýšení, protože moje máma spí s celebritou.
Nespala s celebritou. To je hanlivé.
Jasné? Jsem filmová hvězda.
Na to nemám sílu.
Nepřijel jsem, abych se vyspal s tvou mámou.
Jasné?
Hledal jsem tě tu, abych ti nabídl místo.
Je to jen titul.
Není to ani pozice. Je to hrozná práce.
Ale jsi na ni připravená.
Pokud to pomůže, aby ses ke mně vrátila,
tak budiž.
Panebože!
Do prdele.
Tahle věc s mámou,
tahle hnusná sexkapáda, s tou je konec!
Musí skončit.
Už se to nikdy nestane.
Fajn. Chápu. Už nikdy.
Fajn.
Nashle zítra.
Můžem si promluvit?
Teď ne, prosím.
Trochu jsem se pobláznila.
To můžu, ne?
Uvidíme se ráno?
Odcházím brzo.
Mám zpátky práci.
Jsem pomocná producentka.
Tak to je fajn, ne?
Táta obětoval život, abych sem doletěl.
Svůj poslední dech za moji svobodu.
A já nepřestanu, dokud pro něj nedosáhnu spravedlnosti.
I kdyby to bylo to poslední, co udělám, zabiju je všechny,
než zapadne slunce.
Proboha!
Stop!
- Žádné zbraně. - Ne.
- Žádné střílení. - Ne.
Co zase tentokrát?
- Čau. - Co zas?
Proč to křičí francouzsky?
Jedno slovo. „Stop.“
Byl jsem dobrej.
Svělej. Nechtějí, abys v té scéně střílel.
Proč? Je to moje motivace.
Chtějí to použít do traileru. Takže bez zbraní a střílení.
Proč? Vždyť tady jde o pomstu.
Naše země má problém s puškama. Proto.
Řekni jí, ať nepřerušuje moje…
Ne, nic jí neřeknu. Jsi tu první den.
Mluv se svou režisérkou.
Rozhodně ne.
Řekla, že jsem tlustý.
Ptala se, jestli máš hlad.
Ale ten tón. Mělas to slyšet.
Asi takhle…
„Čas na oběd. Máte hlad?“
Nech toho!
Řeklas jí, že chceme ten scénář přepsat?
Problémové scény přijdou po Vánocích. Nemáme čas.
Jo, říkala. A mám scenáristku.
Stellu Pomsovou. Je dobrá, zvládne to.
Máš její scénář v přívěsu. Do zítřka ho přečti.
Jedeme!
- Tak jo. - Tak jo.
Běž.
Tak fajn.
Je tu vedro.
Je tu vedro!
Nemůžu brečet, když se potím.
Nezapomeň na ten scénář.
Přečtu si ho večer.
Řekni asačce, že té režisérce nerozumím.
Potřebuju tlumočníka.
- Fajn. - Vyzvedni věci z čistírny.
Žiju svůj sen.
DÁME DNESKA VEČEŘI?
JÁ NEVÍM…
JENOM SI POPOVÍDÁME.
NE. DÍKY. MOŽNÁ JINDY.
ZAŘÍDÍM REZERVACI.
KDYBY SIS TO ROZMYSLELA.
Odložím vám kabát.
Díky.
Co bys dělal, kdybych nepřišla?
Pozval bych číšníky.
Pracoval jsem tu.
Dobrý večer.
Tohle děláš, když si chceš popovídat?
Tohle si obvykle oblíkáš na povídání?
Mám je ve skříni už věky.
Přehnala jsem to?
Vypadáš…
Prostě žasnu.
To je milé.
Musí tam být ta přestřelka ve Victoria's Secret?
Je to sexistické.
Ve kterém roce žijem?
Co tam dáš místo ní?
Telefon, kde prozradí své problémy s intimitou?
To nepůjde. Musí zabít toho dealera Rudolpha.
Tohle mi ničí duši!
Moje kámoška z USC
právě prodala reality show Skuteční poslíčci z Hollywoodu.
U toho bych si s gustem zanadávala.
Já taky.
Pak jsem se z Británie přestěhovala do LA.
Chtěla jsem být Joan Didion.
A pak jsem potkala svého muže, spisovatele Charlieho.
- Jaký byl? - Charlie?
Báječný. Skvělý chlap.
Vtipný a chytrý.
Spřátelil se s každým.
Byl úžasný spisovatel
a nejspíš neměl čas ukázat světu všechno,
co uměl, ale…
Dost už o mně.
Už o sobě nechci mluvit.
A co ty?
Vždycky jsi chtěl být hercem?
Ne. Tak trochu jsem do toho spadl.
Když jsem byl mladší, žili jsme v takovém zapadákově.
Máma umřela, když jsem byl malý,
takže jsme dlouhé roky byli jen já, táta a starší brácha.
Ale pak umřel i brácha.
Měl problém se srdcem, o kterém se nevědělo.
A pak už domov nebyl domov.
Tak jsem se přestěhoval do LA.
A prostě…
Co?
Nic. Jenom…
Bože. Jak to děláš?
Proč se cítím tak zmatený?
Asi proto, že na tebe chci udělat dojem.
A vím, že mi to nejde.
Záleží ti na tom?
Jo. Obvykle neustále.
Ale teď s tebou ne.
Pokud ti to pomůže,
byla jsem z téhle večeře strašně nervózní.
Opravdu?
Zkusila jsem si asi 20 různých šatů…
Co tě vlastně přimělo přijít?
Mám pocit, že bychom měli probrat, co se stalo.
Protože Zara o tomhle neví. Musím jí to říct.
Dobře.
Hádám, že to, co se stalo…
se nebude opakovat.
Asi by nemělo.
To je škoda.
Ale…
Můžeme zůstat přáteli?
Jo, to bych ráda.
Já taky.
Žádné skutečné přátele nemám.
- Ne? - Ne.
Přišel jsem sem v 19.
- Neznal jsem nikoho. - Jo.
Proslavil jsem se a každý znal mě.
Ale… však víš, ne doopravdy.
Můžeš někdy být sám sebou?
Jo.
Teda…
Vlastně nevím.
Ten člověk nikdy nikoho předtím nezajímal.
Potkal ho někdy někdo?
Dobrá otázka.
- Prosím. - Děkuji.
Díky.
To vypadá skvěle. Děkuju.
Bon appétit.
Nechceš se po večeři projít?
- Kam se v LA chodí projít? - Na New York Street.
PRÁVĚ HRAJEME VESELÁ TLAČENICE
To je paráda.
- Můžeme? - Jo.
Unavuje tě někdy hrát tu samou roli pořád dokola?
Jo.
Jo, někdy jo.
Ale taky jsem tomu chlápkovi za hodně věcí vděčný,
protože, řekněme si upřímně,
jenom díky němu na mně lidem záleží.
Všem lidem ne.
Mně ne.
Jo, tobě ne.
A co ty?
Co já?
Co píše skvělá Brooke Harwoodová?
Nevíš, jestli jsem skvělá.
Nic jsi ode mě nečetl.
„Byl osamocený ostrov.
Všechny lodě odeslal zpět na moře.“
Dobře, tak jo, dostal jsi mě.
Je to překrásné.
Děkuju.
Toho chlapa neznám, ale je mi ho líto.
O kom to píšeš?
Vlastně o nás všech.
Tak to vnímám já. Může to být každý.
- Myslíš? - Ano.
Každý z nás byl tím ostrovem. Každý byl těmi loděmi.
A život je vlastně jako neustálý tanec mezi oběma těmi póly.
- Stanovme si pravidla… - Co kdyby…
- Ne, poslouchej mě. - Jo.
Nesmíš mi zlomit srdce.
Prosím.
A taky mi nikdy nelži.
A nepředstírej, že je to něco, co není.
JAKO BYCH PROŽIL DEVĚT RANDE.
TĚCH NEJLEPŠÍCH DEVĚT RANDE MÉHO ŽIVOTA. DOBROU. C.
Proč ses tak vymódila?
Tobě se to nelíbí?
Líbí. Ale proč?
Co jsi dělala?
Musím s tebou o něčem mluvit.
Tak jo.
Jde o Chrise.
Ano?
Nechtěla jsem tě naštvat, ale byli jsme spolu na večeři.
S Chrisem. A…
Řekla bych ti o tom, ale necítila jsem,
že je to bezpečné.
Dobrá. Je to bezpečné, mluv.
Povečeřeli jsme spolu, protože jsme museli probrat, co se stalo. A je moc milý.
A jo, řekla bych, že je v něm víc, než se zdá.
Víc, než si myslíš ty.
To rozhodně není.
To je všechno? Jenom večeře?
Jo.
Cítím se hrozně.
Nevěděla jsem, co dělat, tak jsem jí lhala do očí.
A dělám věci za zády vlastní dceři.
To zní úžasně.
Jak mám vědět, že nešlo o víc?
Že to byla jenom večeře?
Dali si večeři. Neměli…
- Nech toho. Mlč. - …sex.
Ne, nechci to slyšet.
Víš, díky tobě a tvé dceři
nemám moc času na vlastní život.
Ty tam někoho máš?
Samozřejmě.
Zeptala ses jí vůbec?
Co jí mám říct?
„Hele, mami, nerozdáváš si to s mým šéfem?“
Všechno je obráceně.
Odpověz si na tohle.
Máš ho ráda dost na to, abys jí řekla, že ho chceš vídat?
Moje máma se vyspala s mým děsným šéfem jak v Odpolední lásce
a teď šli na večeři.
Zaprvé, ten odkaz je tak super,
že je to až rozkošné.
A teď jim fandím.
Zadruhé, nevíš, jestli spolu spali.
Měla šaty z Vogue.
Fajn, něco spolu mají.
K ženským se chová hrozně. Určitě jí ublíží.
A já ho pak zabiju.
Je celebrita. Není to skutečné.
Brooke, musíš začít trochu žít.
Žádná velká láska nezačíná racionálním myšlením.
Nech toho.
Zavařil se mi mozek!
- Můžu s váma na chvilku mluvit? - Dobře.
Pardon. Pořád někdo mluví.
Jasně.
Chris potřebuje trochu jasnější instrukce.
Budu vám překládat, než najdeme tlumočníka.
Francouzsky umím,
teda tady v LA, v Paříži asi ne.
Jo, bylo by fajn, kdybych mohla mluvit francouzsky.
Oui.
A ještě něco.
Chris má rád, když je na něj režisér tvrdý.
- Dobře. - Takže
při překladu možná budu používat ostřejší slova.
- Dobře. Super. - Très bien.
Fajn.
Akce.
Ariadne.
Je mi zima.
Mluvte se mnou, vojíne!
- Mrznu. - Hej!
- Je mi zima. - Vydrž!
Otevři oči. Koukni na mě. Neodcházej!
Musíš vydržet.
Je čas letět.
Tak jo. Stop.
Stop. Dobře.
- Jo. - Dobře.
Co zas bylo špatně?
Tak jo.
Musí to být emotivnější.
Prosím.
Bylo to na hovno. Potřebuje víc.
Ukažte, co opravdu cítíte.
Tvůj herecký výkon stojí za hovno.
Nevěří ti to.
Nestarejte se, jak u toho vypadáte.
V hlubokých emocích můžete vypadat ošklivě.
Podívej se na tu vojačku
jako na jednu z žen, které jsi zradil.
Ukaž nám, jak hnusný jsi uvnitř
a jak moc lituješ toho,
jak hrozně se chováš k ženám a jak je využíváš.
Tak jo.
Vojačky.
Jak využíváš ženy jako vojačky.
- Jo? - Ženy jako vojačky.
- Jo. - To říkala?
Jo.
Jo, přesně to.
- Dobře? - Dobře?
Jo. Jestli souhlasím? Jo.
Super.
Bude to super.
To říkala.
To je dobrá poznámka.
Je skvělá.
- Líbí se mi. - Jo, mně taky.
#MeToo.
Ten znamená něco jiného!
- Tak kolik? - 4:04.
Dobrý.
- Jdeš rovnou na večírek? - Ne, nejdřív domů.
Co můj doprovod?
- Máš jméno? - Není potřeba, bude se mnou.
S režisérkou jsme našli scenáristu.
Stellu?
Ne, ta se na to nehodí.
Mám někoho super.
A líbil se ti Stellin scénář?
Jo.
Jo, je dobrá.
Ale má tam moc scén s otcem.
Není to jeho příběh.
Tak jo. Kolik?
4:52.
Bože.
Tak vylez.
Ne.
Ta ledová koupel je můj osud.
Zůstanu tu celý den. Přines mi polštář.
Budu tu i spát.
Je to jiné, chápeš?
Je to prostě jiné.
Dost jsme se hádali…
Je to prostě Malcolm. Šlape vám to.
- Ahoj. - Ahoj, zlato.
Ahoj.
Nečekala jsem, že tě potkám. Spěchám.
Tak jo, vy určitě cvičíte pilates.
A moc děkuju za půjčení.
Jak to šlo s Malcolmovými rodiči?
Myslím, že ty šaty se jim líbily víc než já.
Určitě ses jim zalíbila.
Ale musím běžet. Bavte se. Pa.
- Nashle. - Tak jo.
- To bylo rychlé. - Jo.
Nechápu, že najal scenáristu a neprobral to se mnou.
Malcolm mi ještě neodepsal. To je divné.
Je to divné, že?
Jenom toho má moc.
Tohle místo „pomocné producentky“ je hovadina.
Je to vymyšlená pozice.
Nemám žádné pravomoce.
Pořád mu dělám poskoka.
Já už vím, o co jde.
Nechtěně jsem se o jeho mámu pod stolem otřela palcem.
Už mě to štve.
Všem dělám služku.
Hele, Zar, dostaneš za to kredit, ne?
To je skvělý začátek.
Toho si važ.
Máš víno, kterého bych si mohla vážit já?
V baru. Naliješ mi taky?
- Jo. - Hned přijdu.
IKARŮV VZESTUP IV
- Genie! - Jo?
Ohol si podpaží. Vyrážíme ven.
KLIMATICKÝ GALAVEČER
Jdem na to.
Zdravím.
Omlouvám se.
Zara Fordová.
Asistentka Chrise Colea.
Vlastně bych tu dneska neměla být,
ale Chris volal, ať přivedu
- nutriční poradkyni. - Zdravím.
Prostě se v těchhle věcech neumí rozhodnout
- sám. - Proto má mě.
Promiňte, nejste na seznamu.
Jak jsem řekla, jsem jeho asistentka.
- Volal mi. - Ano.
A jak jsem řekla já, nejste na seznamu.
Prostě přetékáte důležitostí, že jo?
Je důležitá.
Doteď mě to nenapadlo.
Pojďte sem.
Já vám rozumím. Kdo vám ublížil?
Maminka, nebo tatínek?
Ahoj, Jesse. To je Chrisův mediální zástupce.
Jeho mediální zástupce. Pomůžeš nám dovnitř?
Chris chce svoji nutriční poradkyni.
- Jo. - Kde je Larissa?
Je těhotná.
Těhotná.
Samozřejmě jako těhotná může pracovat,
protože těhotné ženy zvládnou vše.
Ale dneska to zjistila.
- A teď rodí. - Jo.
A radši jí nevolej, protože není zrovna nadšená.
Tohle je náhradnice.
- Zdravím. - A vy jste?
Jsem Clarissa Mia Thermopolisová. K vašim službám.
Vím všechno o občerstvení.
Jasně. Vysvětlíte to pak.
- Jsou tu se mnou. - Díky.
To bylo k ženám fakt hnusné.
Vždycky čekáte, až vejdu, než se na to vrhnete?
Tak jo.
Musíme vpustit hosty.
Vteřinku. Promiň.
Lhalas mi.
Chtěla jsem ti to říct.
- Ale? - Dnes.
O které lži bys mi řekla?
O téhle, nebo o tom scénáři?
- Má skvělé nápady. - Ne.
Omlouvám se, měla jsem ti o tom říct.
Myslela jsem, že jsi chytřejší.
A ty naletíš tomuhle cukrování.
Je ti fuk, jak se cítím já.
Promiňte. Chrisi, musíš jít na focení.
- Dobře. - Tak jo.
- Promiň. - Hodně štěstí.
- Není to její… - Ty mlč.
- Fajn. - Pojď sem a nekřič tolik.
Celý život se starám o to, jak se cítíš.
Jo.
Vážně jsem taková přítěž?
- Pardon. - Přítěž?
- To jsem neřekla. - To jsem z toho cítila.
No tak, Zaro.
Co z toho máš? Sex?
- Proč to děláš? - Sex?
Tak jo.
Pojď se mnou.
Zlato, tohle je něco víc.
Něco víc. Ne to není.
- Je mi líto, není. - Je.
To si myslí každá, se kterou chodí.
- Tohle je jiné. - Opravdu.
Nemusíš být génius, abys viděla, jak se chová k ženám.
- Proč za to bojuješ? - Podle mě nemáš pravdu.
Začínám cítit věci, na které už jsem dávno rezignovala.
Naposledy jsem je cítila s tátou.
Cože?
- Dobře. - Ne. Tos neřekla!
Co je to s tebou?
Nechápu, žes to řekla.
Nesrovnávej ho s tátou!
Je to můj táta! Přestaň s tím!
Záleží ti na mně vůbec?
Samozřejmě. Jistěže mi na tobě záleží.
Jenom nechápu, proč si musím vybírat.
Nemůžeš mít obojí.
- Proč ne? - Protože nejsem ty.
Nejsem laureátka Pulitzera
ani národní knižní ceny, chápeš?
Kde se tohle bere?
Ty to nechápeš, mami.
Nikdy nepochopíš, jaké je být tvoje dcera.
Nikdy se ti nevyrovnám. Nikdy.
Vybral si tebe místo mé scenáristky.
Tys mi to vzala.
Nevěděla jsem, že ti něco beru.
- Ale vzala. - Omlouvám se. To bych ti neudělala.
Pokud to s ním neskončíš, odstěhuju se.
Možná ses ke mně ani neměla stěhovat.
Ach jo. Zaro.
- Jak je? - Ahoj, Malcolme.
Vezmu ti to.
Díky.
Ahoj.
Jsi v pohodě?
Ani ne.
Co Zara?
Je u Genie.
Nic špatného jsme nedělali.
Možná pár lží, ale…
Pár?
Kdy se uvidíme?
Pojedu za tchyní do Big Bear dřív
a pomůžu jí s přípravou Vánoc.
Takže nevím, možná po svátcích.
A co Silvestr?
Chrisi.
Zara má možná pravdu. Nemůžu to takhle dál tlačit…
Musím se postarat o svoji dceru a prostě…
Ne, to nic.
Tak jo. Děkuju.
Prostě…
Pořádně si odpočiň a netrap se tím.
Uvidíme se po Vánocích?
Jo, jasně.
Tak hezké svátky.
Tobě taky.
Miluju tě.
Pa.
Ano?
Můžu k tobě přijet?
Teď?
Cítím se divně.
Jako by mě zradili oba dva.
Nejsem blázen, že?
Ne, to teda nejsi.
Jde o tvou mámu a tvýho šéfa.
Je to divný.
Hlavně když toho o Chrisovi víš tolik.
- Jo. - Jo, to je fakt.
- Ale na druhou stranu… - Dík.
…co když to s tebou nemá nic společného?
To je fuk. Je to v pohodě.
Jenom je to teď trapné.
Moc ráda bych po svátcích
zůstala u vás.
Co vlastně děláte na Vánoce?
Jedete za Malcolmovou rodinou do Chicaga?
Zatím ještě nevíme.
Možná tam pojedu sám.
Tak jak jsi na tom s Chrisem?
Řekla jsem mu, že pro Zaru je to nepříjemné.
Zlato, když mu zavoláš, ať přijede, ona to rozdýchá.
Ráda bych, aby přijel…
Ale nebylo by to správné. Byla fakt naštvaná.
Já Zaru znám. Promluvím s ní. Víš, že umím čáry.
Přece zvládnu přesvědčit vnučku,
že na Vánoce pozveme krasavce z BuzzFeedu.
Máš zakázané si ho googlit.
Já vím. Ale už nemůžu přestat.
- To dopadne špatně. - Je tak…
Osobně je určitě ještě hezčí.
- Nech toho. - Že jo? Když se hýbe.
- Ty ho tu chceš víc než já. - To si piš.
Zavolej mu.
- Budeš se chovat slušně. - Tak dobrá.
Kazíš mi zábavu.
- Zlatíčko, jsem ráda, žes přijela. - Propána.
Srovnávala ho s tátou.
Však byl fešák.
Když tvoje máma přijela, pořád plakala.
Víš, jak dlouho ji přesvědčuju, ať zase začne žít?
Myslíš, že to po tátově smrti měla lehké?
Třináctiletá holka vyžaduje pozornost.
Já nemůžu za to, že s nikým nechodila.
Ne, ale teď s někým chodí a ty jí v tom chceš bránit.
Nejde o to, že někoho má, ale že je to právě on.
Je tak sebestředný, sobecký a…
A je hrozná primadona.
Já vím, zlatíčko. Jako ty.
Prostě nevím, proč najednou potřebuje chlapa.
Nepotřebuje chlapa.
A ty nemusíš vědět všechno.
Já bych řekla, že bych měla.
Co když je s ním šťastná?
Je to její život.
Nechci, aby si ublížila. Je to moje máma.
Tvoje máma? Nic víc pro tebe není?
Co víc by měla být?
Pro dítě asi ničím víc není.
Pro mladou ženu by mohla taky být ženou.
On přijel sem?
To já jí řekla, ať ho pozve.
Babi.
Vím, jak se cítíš, ale poslouchej mě.
Víš, že tě mám ráda.
Chci tenhle čas využít, abych pochopila, co se děje.
Taky nechci, aby si ublížila.
A umím odhadnout lidi.
A tohle je můj dům a budou Vánoce.
A tahle tvoje mrzutost a morouství nám všem otráví den.
Uděláme si to hezké a ty budeš dospělá.
Pokud to nedokážeš, předstírej.
Tak jo.
Mám tě ráda.
Nějak jsem se oddělila od zbytku.
Nejspíš když jsem si šla odskočit.
Byla černočerná tma,
tak jsem si řekla, že jediná možnost je projít.
- Pouští. - Bez vody?
Jo, bez kapky vody.
- To… - Vážně.
To není možné.
To byla moje dovolená v krizi středního věku, takže…
To je vážně šílené.
Dobrá historka, nebo ne?
- Úžasná. - Mám štěstí, že tu jsem.
Já ve filmech taky vyváděl dost šíleností.
A udělal jsem pár přešlapů.
- Věřte mi. - Jo.
- Zara vám poví. - Pod mořem.
- Bože. - Co?
Ne, o tom nemluv.
- Chrisi. - Ale.
Co je Pod mořem?
Neviditelné zombie, co mění mozek v chaluhy.
- Co mění mozek v chaluhy? - V chaluhy.
Já nevěděla, že se ti nelíbí.
- Chaluhy? - Bože.
Proboha.
Ale teď vážně. Chtěl jsem říct,
že jsem si toho ve filmu zkusil hodně, ale v životě dost málo.
- Jo. - Tak na zdraví.
- Jste pravá legenda. - Vy taky.
To rozhodně je. Na Leilu.
Na zdraví.
Moc vám děkuju. Jsem rád, že tady můžu být.
- My jsme taky rády. - Děkuju.
Už roky jsem neměl kde trávit svátky, takže…
Co Lago di Como s Clooneym?
- Zaro. - Já…
Ale, opravdu?
Chápete, jak to myslím. Ne místo, ale domov.
Děkuju.
Bez vás bych byl vážně nešťastný.
Nešťastný a slavný.
Proboha.
Tohle zažívám denně.
- Varovalas mě. - Každý den. To je můj život.
Je to heřmánek.
- Ze Sorrenta? - Z Marchetta.
- Salud. - Salud.
Tak jo.
Co říkáš?
Zlato, je to vážně kus.
- Že jo? - Jo.
Fakt chci vědět, jak vypadá nahý.
Ne!
Asi by mě to zabilo.
Nezabila bys ty jeho?
A zemřela bych šťastná.
Začíná to být vážné, to vidím.
Začíná to být vážné?
Jo, tak nějak…
Já nevím.
Ale už nechci zažít to, co s Charliem.
Zlato, Charlie zemřel mladý. Bylo to hrozné.
To nemyslím. Prostě…
Nikdy jsem ti to neřekla, ale měli jsme problémy.
Před jeho diagnózou.
Velké problémy. Řekl ti to?
Ne.
Už mě nechtěl. Chtěl se rozvést.
Charlie.
To mě moc mrzí.
Měl těžké období.
Před tou nemocí. Opravdu měl.
Tři roky psal ten sůj román.
A byl to propadák.
- Pak vyšla moje kniha a… - Jo.
Vím, že byl hrdý…
Na mě. Ale bylo to těžké.
Jo.
Já viděla, jak se potápí
a snažila se ho vytáhnout, ale nešlo to.
Jen jsem to zhoršovala.
Tak jsem se umenšila, aby si on nepřipadal malý.
A pak mu to zjistili.
A už jsme o tom nikdy nemluvili.
Jenom to mezi námi viselo ve vzduchu.
Zůstala jsem, držela ho za ruku a milovala ho.
Jo, já vím.
A pak zemřel.
A tohle v sobě nosíš celé ty roky?
Proč jsi mi to neřekla?
Protože…
Nevíš, že jsi pro mě jako dcera?
Copak to nevíš?
Chci, abys byla šťastná.
Já vím.
Dělá tě ten chlap nahoře šťastnou?
Jo, cítím se s ním moc hezky.
Nedává to žádný smysl.
Ale cítím se úžasně.
- Dává to smysl? - Jo.
Kdyby to zítra skončilo, budu asi v pohodě, ale…
Nechci ho potřebovat.
Protože pak by konec bolel.
Konec bude bolet.
Zlato, o konec se nemusíš starat.
Jsi s ním vážně ráda,
a to je začátek i konec.
Zítřek přijde tak jako tak.
Dobře.
Budeme hlasovat.
Já říkám ano.
- Já taky. - Výborně.
Na to se napijeme.
To se podívejme.
- Je krásný. Nádhera. - Jo.
Mockrát děkuju.
Není zač. Šťastné a veselé.
Copak tu máme?
To je něco.
„Zara Fordová – pomocná producentka.“
- Jo. To je super. - Jo.
- Šťastné a veselé. - Výborně.
Tak jo. To je pro tebe.
Děkuju.
ANTOLOGIE BROOKE HARWOODOVÉ
Cože?
Jsou tam tvoje články z The New Yorker a Vogue.
Všechny tvé povídky na jednom místě.
Ne, tohle všechno jsi udělal?
- Líbí? - Děkuju. Jo, je to úžasné.
- Dobře. - Děkuju.
- Šťastné a veselé. Není zač. - Díky.
A co teď?
Dej, vezmu ti to.
- Máš? Je to těžké. - Dobrý.
V pohodě.
Děkuju.
Ještě jedno objetí.
Děkuju za všechno.
Bylo to moc milé. Děkuju.
- Jste skvělý. - Moc děkuju.
Byly to ty nejlepší Vánoce.
Kdyby nebyla, poznal bys to.
Uvidíme se doma, ano?
Dobře.
Zaro.
Zaro, co se děje?
Nic. V pohodě. Uvidíme se doma.
Jo.
Dobře. Jeď opatrně.
Vy taky.
- Jo. - Jasně.
Můžeme? Vím, kdo by mohl…
Jo, to by bylo fajn.
Jo, jasně.
Já bych šla. Ráda bych si zatančila.
Ahoj, zlato.
Chceme si objednat jídlo. Co říkáš na thajské?
Mám děsný hlad.
Měl bys jít, Chrisi.
Zaro, no tak.
Co se děje?
Skoro jsi mě dostal.
Celé tyhle svátky.
Málem ti to prošlo.
- Hele… - O čem to mluvíš?
Chtěl ses pobavit s mámou
a s někým strávit Vánoce. S kýmkoli.
Neříkej něco, čeho bys litovala, zlato.
Myslíš, že ho znáš, ale neznáš.
Víš, že mu z Japonska objednávám krém za 500 $
jenom na lokty?
- Doře. - Mám tam ekzém.
Nebo že mě nutí dělat jeho psům dárkové koše k narozeninám
a půlnarozeninám
a musím je platit sama, aby to bylo překvapení?
O to přece jde. O překvapení.
- Já ne… - Nechápu…
- Můžu… - Co?
Chtěl, ať mu zařídím čistší vzduch, nebo mě vyrazí.
Jednou. To bylo jednou.
A kdykoli něco pokazím,
musím mu dát písemnou omluvu.
A někdy ji po mně chce, i když nic nepokazím.
Je to pravda?
Ale nechala jsem se unést.
To jsem ani říkat nechtěla.
Nejvíc mě štve, že pokaždé,
když se rozejde s nějakou ženou,
pokaždé…
jí dá stejné diamantové náušnice.
A tobě už je koupil.
Co to plácáš? To není pravda.
Nech toho.
Bože.
Počkat.
Zaro, to není… Měl to být dárek, ano?
Než mě napadla ta kniha,
zpanikařil jsem
- a nevěděl, co ti dát. - Necháš toho?
Už mlč, Chrisi.
Vzal tě na New York Street?
Chci, abys šel.
- Brooke… - Řekla, že máš jít, Chrisi.
Chci, abys šel.
Dobrá.
To bylo ponižující.
Jaks věděla o New York Street?
Obvykle jsem to já,
kdo volá hlídačům, ať ho pustí dovnitř.
Tohle… já nevím.
Tohle se dost zvrtlo a moc jsem to nezvládla,
ale musela jsem ti ukázat, jaký opravdu je.
A ty víš, jaký opravdu je?
Jo, znám ho vážně dobře.
Ale i když pro něj dva roky pracuju,
a dokonce mi na něm záleží,
on mě nezná ani trochu.
Já tě možná taky neznám.
Kéž bys to neudělala takhle.
Tohle je…
Ani nevím, kde začít.
Prostě…
Našla jsem v jeho tašce náušnice pro mámu.
A ty víš, co to znamená…
Můžeš chvíli mlčet, prosím?
Jenom na vteřinu.
Kde je Malcolm?
Můžu spát u tebe, pokud tu není?
Rozešli jsme se.
Asi před deseti dny.
Cože?
Co? To jsem u vás byla.
Byli jste spolu.
Ne, nebyli!
Chápeš? Jenom jsem ti to neřekla.
- Proč ne? - Nevím.
Měla jsem pocit, že nemáš prostor řešit ještě mě.
Ani zájem, upřímně.
Říkáš, že se o tebe nezajímám?
Poslední dobou dost řešíme tebe, Zar.
A vlastně ne jen poslední dobou.
Vím, že se zlobíš a nemyslelas to tak,
ale tohle bylo hnusné.
Ne, myslím to tak.
Řekla jsem ti, že se hádáme.
Vůbec ses nezajímala, jak se cítím.
Vážně myslíš, že jsem tak hrozná kamarádka
a vůbec mě nezajímá, čím procházíš?
Slyšíš, co říkáš, že jo?
I teď, když ti to říkám, to zase jenom
vztahuješ na sebe.
Zase řešíš, jak já ovlivňuju tvé pocity.
Je to vyčerpávající.
Mám tě ráda, vážně. Ale už jsem vyčerpaná.
Prostě už nemůžu.
Už takhle dál nemůžu.
ZE ZÁZNAMU – ODPOČET
MYTOLOGIE
Nazdar.
Krásný nový rok.
Ahoj.
Tohle je k rozchodu, který věřím, že byl naprosto děsný,
a tohle za kamarádku, o které to, že byla naprosto děsná, vím jistě.
SUPERMRCHA
Ty ho posíláš dál. Jsi fakt mrcha.
Ta nejhorší.
Nemám vůbec žádné klady.
Jsi dobrá akorát na dobroty.
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK
- Šťastný nový rok. - Tobě taky.
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK. UŽ BUDE JEN DOBŘE. MÁM TĚ RÁDA.
Máma?
JÁ TEBE TAKY.
Mohl bys dělat modela Bloomingdale's,
ale jsi tady. A brzo vybuchneš.
Máme problém.
Chrisi? To jsem já, Zara.
Co se děje?
Chrisi?
Co to dělám?
Jaké mám vůbec právo hrát správňáka?
Nikdo, koho jsem kdy miloval nebo měl rád, se mnou nemluví.
Měl bych hrát padoucha.
Nejsi padouch, Chrisi.
Jenom se někdy tak chováš.
Nenávidí mě?
Ne, to ne.
Má toho moc.
Stěhuje se do Princetonu, bude tam učit.
Jo.
Zaro.
Vím, že mi to neuvěříš, ale ty náušnice
byly prostě náušnice.
Hele, jo, napadlo mě,
že to ukončím, ale jenom ze zvyku.
Vždy utíkám od věcí, co jsou pro mě dobré.
A pak mě napadlo dát dohromady tu knihu
a přemýšlel jsem, jakou radost jí to udělá
a že si nepřeju nic víc, než jí dělat radost a…
Zapomněl jsem.
Zapomněl jsem na ty náušnice, že je vůbec mám v tašce.
A ty kulisy, tam vždycky chodím,
když nechci fotografy. Jediné místo, kam můžu jít.
Je málo míst, kde můžu…
Je těžké se mnou chodit.
Nebo pro tebe pracovat.
Jo.
Vím, že je pozdě, ale…
Možná bys jí to mohla říct.
Zaro, New York…
Ne. Přehnala jsem to.
Vážně se omlouvám.
S tvou mámou to bylo jiné.
Čím to bylo jiné?
Nikdy jsem se tam nezamiloval.
Pořád u mě končíš?
Jo.
Ale postarám se o tebe.
Jako vždycky.
Myslíš, že budeš za 15 minut připravený?
Jsem vždy připravený.
Fajn.
Hej, Zaro.
Jo.
Děkuju.
To produkování ti jde.
- Ahoj. - Čau.
- Vážně odjíždíš, co? - Jenom uklízím.
Pokud z toho ty nebo Genie něco chcete, řekněte, jinak to někomu daruju.
Jak jde film?
Hele, mami, proč…
Proč jsi vzala ten Princeton?
Potřebuju změnu.
A bude úleva, když chvíli nebudu muset psát.
Proč?
Nebylo to kvůli Chrisovi, že ne?
Ne. Mělas s ním pravdu.
Já…
Jo. Vážně mě přiměl ty věci dělat.
Ty omluvné dopisy a všechno.
Ale nevím… prostě…
Během našeho života
jsem tě přiměla k horším věcem.
Když mi bylo sedm, muselas mě vynést na Eiffelovku.
Propána, to je pravda.
A tys celou cestu křičela.
A každou noc až do svých 12 let
jsem tě nutila, ať u mě sedíš, dokud neusnu.
A neplatila ti za to.
Nikdy jsi nechtěla nic na oplátku.
Když zemřel táta,
byla jsem zoufalá malá holka,
co si všechno vybíjela na tobě.
Myslím na všechny děti,
které mají sny ohromné jako oceán,
a rodiče jim je zakazují.
A pak jsi tu ty.
Vím, že ať udělám v životě cokoli…
mám tebe…
a mám velké štěstí.
A nevím, proč mi trvalo tak dlouho si uvědomit,
že tvoje štěstí mi nic neubírá.
Měla bys ho mít, zasloužíš si být šťastná
a cítit se naživu a vnímat, že tě někdo vidí.
A já tě konečně vidím, mami.
Opravdu.
Hele.
Ze všeho na světě jsem nejradši tvojí mámou.
Já vím.
- Takže… - Ano?
Nechci měnit téma, ale…
Rychle ho změň.
Co Chris?
Ne, to skončilo.
Je konec. Definitivní.
Zpátky do reality.
Vím, že nudle nemáš rád. Ale není semolina lepší?
Na mouce nezáleží.
Jsem alergický na sacharidy.
To neexistuje. Můžeš mít potíže s lepkem…
Tu alergii má většina lidí.
Je to vážně dobrý nápad?
Chrisi, bude to v pohodě.
Věř mi. Je čas.
- Pojď. - Já fakt radši zůstanu tady.
Nech… Dej mi kabelku.
Tak šup, jdeme.
Slibuju, bude to zábava. Užijeme si to.
Jo.
Ne. Jdeme.
Bude to super.
Hele, nikoho nezajímáš.
Jsi prostě chlápek v sametovém saku, co jde na nákup.
- Tohle je semiš. - Semiš? Fajn, to je fuk.
Nevšímají si mě.
Jde ti to skvěle.
Co se děje?
Nevím. Všichni asi dneska dělají, co vždycky.
To snad ne!
Jo!
Jak že se to jmenuje?
Kiwano. Takové rohaté melouny.
A na co to je?
Na moji demenci.
Vždyť ani nemáš demenci.
Protože jím rohaté melouny. Mají je jenom tady.
Tak šup. Potřebuju tři.
Fajn, hned jsem tu.
Chceš bio avokáda?
Jo, samozřejmě.
Všechny jsou bio?
Myslím, že jo.
Chrisi, no tak.
To by mě fakt nenapadlo.
Brooke?
Ahoj.
Co tady děláš?
Leila nutně potřebovala rohaté melouny
na svoji demenci,
což je směšné, jak mi teď dochází.
Zaro, co to děláš?
Hele, tohle je… Jak to mám říct?
Jak to jenom říct?
Spletla jsem se.
A omlouvám se.
Jo. To bylo těžké.
Ne, já se omlouvám.
Omlouvám se. Přeháněl jsem to.
Byla jsem…
A dost. Všem je nám to líto a máme se rádi a je to fajn.
Máme se rádi. Paráda.
Spletli jsme se a mrzí nás to.
Hele, nic z toho není normální, ale myslím, že proto to funguje.
Navzdory všemu vám to spolu vlastně sluší.
Není to nic, co bych si pro každého z vás představovala, ale…
Chci vám říct, že věřím, že si zasloužíte skutečnou šanci
a já už vám nebudu bránit.
Tys to na nás nahrála? Nahrála to na nás?
- Je dobrá, co? - Jo.
Skvělá. Je moje dcera.
Já se teď vyplížím tamtím směrem.
Vy dva se bavte.
Poslyš, nevím, co měla v plánu,
ale já jsem o tom opravdu nevěděla.
Můžu říct jenom jednu věc?
Jasně. Copak?
Většinu života jsem lidi bral jako samozřejmost.
Víš? A popravdě, než jsem poznal tebe, netušil jsem,
co to ze mě dělá.
Co to z tebe dělá?
Osamocený ostrov.
A já nechci být osamocený ostrov.
Nemám na to infrastrukturu.
Nevím, kam to směřuje, ale je to…
Chrisi, ta šance je malá.
A není to jedno? To je důvod to nezkusit?
Asi bych se neměla starat o konec.
Proč se o něm vůbec bavíme?
Ani jsme nezačali.
No tak.
Tak jo. Co chceš dělat?
Vážně to chceš vědět?
Chci si vzít vozík
a udělat si nákupní seznam
a rád bych začal v uličce s cereáliemi,
protože vypadá úžasně, a chci…
Tys neviděl uličku s cereáliemi?
Takovou ne. Ten obchod je šílený.
Suprovější obchod jsem neviděl. Vážně.
Moc často se na nákup nedostanu.
A rozhodně ne s někým, koho mám rád.
Můžeme teda začít tam?
Jo, to mi přijde jako dobré místo, kde začít.
Spusťte rozprašovače.
A bouřku.
Ať zůstanou, jak dlouho budou chtít.
Přesčasy všem platí Chris.
Díky.
Zdravím, promiňte. Kdo tam je?
Je pravda, že je tam Chris Cole?
Nevím, o čem to mluvíte.
Uvnitř je jenom moje máma s přítelem.
O ROK POZDĚJI
NAPODRUHÉ
Tak jo, točíme.
To je ono.
Můžeš to mně a režisérce poslat v digitální podobě?
A vytištěnou verzi Chrisovi, ten digitální nečte.
A chtěla bych mluvit s výkonným producentem.
Chci s ním probrat nový harmonogram.
Mám pár otázek.
A horkou kávu, až budeš mít chvilku.
- Jasně. - Díky.
- V kolik dneska začínáme? - V sedm večer.
- Připraven na noční natáčení? - Jasně.
Nikdy jsem tě nezažila celou noc vzhůru.
Máma říká něco jiného.
Tak jsem to nemyslel.
Vypadni!
- Nemyslel… - Padej.
- Nemyslel jsem tvoji mámu. - Ne.
Víš, co jsem chtěl říct? Byl to vtip.
Mlč.
- Omlouvám se. - Už se nevracej.
- Promiň. - Ne.
Ahoj večer.
- Jo. Mám tě ráda. - A já tebe.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková