Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Akkor majd mi találkozik.
Mennem kell.
Vagyis jövő év mi találkozik?
Sí, sí.
Siess már, Stella, elkésünk!
Azt akarod, hogy miattad lekéssük a vonatot? Menjünk már!
Jól van, ne idegeskedjetek!
Egyedül utaztunk el, csak mi lányok, szülők nélkül. Álomnyaralás volt.
És először lett egy barátom is.
Én nem beszéltem olaszul, ő nem beszélt franciául.
Ideális volt. Sosem szerettem beszélgetni.
Megtanulhattál volna olaszul, bambina!
Először láttam a Földközi-tengert.
Eddig mindig a nagyimnál nyaraltam Béthune-ben.
Csak az északi tengert ismertem. A Berck-plage-t, ahová kijártunk.
Bár többnyire a kerti slaggal locsoltuk magunkat.
STELLA SZERELMES
Mikor visszamentünk, Párizs üresnek és hidegnek tűnt Olaszországhoz képest.
Isteni volt Enzóval kefélni!
Azt hittem, fájni fog, de cseppet sem.
Annyira jó volt!
- És a farka! - Jól van már!
Értettük.
Olaszországban odalett az ártatlanságunk.
Addig egyikünk sem járt senkivel.
A többiek tanultak, én meg egy kívülálló voltam.
Nem álltunk szóba senkivel, főleg én nem szóltam senkihez.
Vajon emlékezni fognak még ránk, mikor jövőre visszamegyünk?
Dehogyis!
Én mindig is ilyen levélkapcsolatról álmodtam.
- Te fogsz neki írni? - Mi a fenét írnék?
Hogy szereted a farkát.
Azt kívántuk, sose legyen vége.
Gyertek, gyertek!
A nevem Madame Clamart, de hívjatok nyugodtan Maudnak.
Én leszek az osztályfőnökötök.
Tegyük U alakba a padokat, jobban tudunk kommunikálni. Gyerünk!
Ez az érettségi éve.
Iskolai pályafutásotok betetőzése. Jó, így jó lesz.
Először is ismerkedjünk meg!
Mutatkozzatok be, és mondjátok el, mit csináltok az iskolán kívül!
Te például, mit csinálsz suli után?
A nevem Valérie Roucher, és rajzolok.
Az szuper.
Engem nem érdekelt a suli. Csak annyira, hogy ne bukjak meg.
Én Sophia Legrand vagyok, és nincs különösebb hobbim.
Nincs semmi?
Gladys, a legjobb barátnőm mindig osztályelső volt.
- És ezt ki is használtam. - Csak a tanulás?
Még az se.
És téged, mellette? Hogy hívnak?
A nevem Stella Vlaminck, és táncolok.
Az jó, szuper. És milyen táncot?
Hát, általában a tévé előtt szoktam, otthon táncolok.
A táncolni szerető lányok általában járnak valami táncsuliba.
- Az is jó. És te? - Hát igen.
Idáig elevickéltem valahogy egy közepessel,
de az érettségin már nem csalhatok.
Akkor mit akarsz majd csinálni?
Jogra akarok menni.
Nekem egész máshol járt az eszem.
Érthető módon nem otthon...
Két hétig nem tudtam rólad!
Telefon nem volt?
- Miért nem hívtál fel? - Nem tudom.
Azt sem tudtam, mikor jössz vissza.
Apa hol van?
Amint látod, itt nincs.
Apád lelépett.
A múlt héten csináltunk egy kétemeletes tortát, ekkorát!
Csúcs volt! Egyszer nekünk is csinálhatnátok majd!
Apám lelécelt egy pénztáros csajjal, azután, hogy elutaztam.
Őt is Stellának hívják.
Erre jöttem haza. Jól kezdődött a tanév.
Már megint majdnem bőg szegény.
Én mondtam! Biztos veri a férje.
Te hülye vagy!
Valami bajod van?
- Nincs. - Nem volt jó a nyarad?
De igen. Csak apámmal az USA-ban más volt, mint nektek,
és csak erről fogtok dumálni.
- Dehogy. - Engem miért nem hívtatok?
Nincs semmi oka, csak...
Csak így alakult, és kész.
Itt van Vincent.
Sziasztok! Jól vagytok, lányok?
Szia!
Elodie harmadikban lett a barátnőm, mikor Gladys fél évre Angliába ment.
- Okos srác, ami ritka. - És főleg jóképű!
Mindenkivel jóban volt, minden sráccal járt,
magunk közt árulónak hívtuk.
Marion megfontoltnak tűnt, de kiszámíthatatlan volt.
Leszbinek hívtuk.
De gusztustalan.
- Mi vagyunk pucéran. - Ügyes rajz.
- Ez ki? - Max, az osztályomból.
Megbukott.
Nem rossz.
- Mi van? - Semmi.
- Akkor mehetünk? - Aha.
Anyámat, hiába volt neki is egy ideje szeretője,
nagyon megviselték a történtek.
Még az ereit is felvágta a csuklóján.
Nem is mondtam, hogy vettünk egy új sütőt, fantasztikus!
Csúcs!
Te mit csináltál?
Apámmal voltam, mint mindig. Jókat zabáltunk.
- Kettesben? - Igen, kettesben.
Gyerünk, lányok, egy-kettő!
Tempó-tempó!
Hajrá, lányok!
Kicsit ruganyosabban, Nathalie!
Véronik!
Szerinted Elodie bosszút áll Olaszország miatt?
Tök mindegy, nem?
Elég fura volt nekem is, hogy apám egyik napról a másikra eltűnt.
Gyerünk már!
Apám lelépett!
Egy kis kurvával.
Fürgébben, lányok!
Egyenletesen vegyétek a levegőt!
- És visszajön? - Ez nagyon fontos! Ne kapkodva!
Nem hiszem.
Gyere, le ne bukjunk!
Tempósabban, lányok!
Na, még egy kört!
Igitur in causam belli...
Az érettségire a latint választottam.
...saguntos electa est...
Az angol helyett, mert az angoltanár nagyon utált.
Jó. Tud valaki a pun háborúkról?
Én csak a punk háborúról.
Pedig nem vagy egy punkrátor.
Akkor szállt le rólam, mikor Gladys elmondta neki,
hogy egy lepukkant kávézóban töltöm a napjaimat.
De én nem bántam, jól elvoltam.
Segített a negyedik osztályt elviselni.
- Idén érettségizel? - Igen.
Hát akkor bele kell húznod!
Mindenki ezzel jön, nem igaz!
Mit akarsz csinálni?
Hogy érted?
- Aztán? - Itt melózol majd anyáddal?
- Na ne, isten ments! - Miért?
- Nem jó neked itt? - Engedj már ide!
Ebből elég volt! Húzz arrébb!
Itt eszel, tudós kisasszony?
- Igen. - Mit?
- Nem tudom. Mi van? - Hát marharagu.
Oké.
- Tessék! - Köszi!
- Adsz egy sört, Rosy? - Máris viszem.
- Ez a te köröd, Rosy? - Már hogy lenne az én köröm?
- Azért volt már rá példa, nem? - Még csak az kéne!
- Te mit keresel itt? - Nem tudok aludni.
Akkor verd ki, de tűnj el innen!
Nagyon kemény vagy, Rosy!
Ha máshogy nem érti meg a kis hülye?
Táncolj, Rosy! Táncolj!
Nem, nem, kizárt! Ti hülyék vagytok!
- Eszemben sincs! - De! Táncolj, Rosy! Rajta!
El a kezekkel a főnöknőtől, ő szent!
Ne kéresd már magad!
Te is szeretsz táncolni, nem?
- Csak egy kicsit! - Ne is erőltessétek!
A jó hangulatért!
A Kommunista Párttal országokat süllyesztenek egy olyan rezsimbe,
- ahol nincs demokrácia... - Már elnézést,
de leegyszerűsíti a képet a kommunistákról.
Vagyis nem minden szemét.
Nem veszi figyelembe a munkásosztály hátrányos helyzetét...
Van benne valami, nem? Vagy leszarod?
- Figyelj, Vincent! - Igen.
Nem árt, ha különbséget teszünk a marxista,
a marxista-leninista vagy akár a sztálinista között.
De ha ennyire érdekel az egyenlőtlenség kérdése,
elmehetnél a miniszterhez,
és szólhatnál pár szót a tanárok alacsony fizetéséről.
Este bulizunk a húgommal a Bains Douches-ban, jössz?
- Oké, megyek. - Szuper.
Jó, most mindenki keresse ki a szöveggyűjteményből...
Te elmész ezzel a libával?
...az ide vonatkozó anyagot, és olvassa el a következő órára!
Egyre nyomasztóbb volt a közelgő érettségi.
Ha sikerülne, az egyetlen lennék a családban, aki megszerzi.
Komolyan hittem, hogy összeszedem magam, de aztán...
felfedeztem az éjszakai helyeket.
- Hányan vagytok? - Hárman.
Együtt vagytok?
Majd gyertek táncolni!
Egyből otthon éreztem magam.
A kocsmánkból jól ismertem a részegeket, a nyomulósokat,
és a piába fojtott bánatot.
És a tánc is saját terepem volt.
Iszol valamit?
Alkoholt nem, itt van a jegyem.
- Soha? - Kocsmában nőttem fel.
Felejtsd el!
Ő André. A helyi sztár!
Minden este felszed egy modellt.
Együtt!
Jó, mi?
- Jól vagy? - Szuperül.
Későn feküdtetek le?
Eléggé, és rosszul aludtam.
Gyere, segíts nekem, légyszi!
Ezt kéne...
Én, alulírott Madame Vlaminck...
- Anyám egy csekket se töltött ki soha. - Ide vesszőt!
Nem, a vessző utána kell, a Vlaminck után.
Anyám még olvasni is alig tudott.
Már 15 évesen bejárónőként dolgozott
a szülővárosa, Auvergne tehetős családjainál. Mielőtt Párizsba jött.
Micsoda szemét az apád, hogy itt hagyott a szarban!
Lehet, hogy el kell adni a kocsmát.
Az adósság miatt.
A zongoránál Pier Mulen, a bőgőnél Roger Tramini!
Nem bírom ezt a pasit!
Nem ezt, a másikat, nagyon hülye.
- Szia! - Sziasztok!
Yvon teherautó-sofőr volt, és azelőtt apám legjobb barátja.
De hamar anyám szeretője lett.
Te a seggemet nézted?
Ne is álmodozz, kisanyám!
- Én csakis anyád seggét nézem! - Barom!
- Jól vagy? - Jól.
- Ki van Martinéknél? - Hát a gyerekek, nem?
Legközelebb elmegyek, de hogy jutunk be?
Egyszerű, csak ki kell öltözni!
Farida, a beengedő csaj elég kemény.
- De ha jól nézel ki... - Sophia, igyekezz, elkéstél!
- Egyébként Sophiánál aludtam. - Ne gondoljatok semmire!
Az anyjánál.
Elnehezültök...
Képzeld, meztelenül mászkál.
Hogyhogy meztelenül? Bugyi nélkül?
Egy szál semmiben.
Próbáljatok egyenletesen lélegezni, mély levegőt venni.
Gladys! Menj ki, és higgadj le!
Aztán visszajöhetsz.
Na, igyekezz már!
Mivel gondjaim voltak a normál iskolákkal és a tanári karral,
egy kísérleti suliba jártam, ami passzolt hozzám.
Az orrán keresztül beszívja a levegőt,
- és a száján át kifújja. - Bocsánat!
- Ki akarsz menni Gladysszal? - Nem, bocsánat!
Adjátok át magatokat a lélegzésnek,
ne gondoljatok semmire,
ne várjatok semmit!
Fogadjátok be a képeket,
amiket a tudatalattitok hoz elő.
Jó!
Akkor most jöjjön az improvizáció!
Gyerünk, Vlaminck! Gyere ki középre!
Mutasd be nekünk a nádat!
- A nádat? - A nádat. A növényt.
Elodie meg fog sértődni, hogy nélküle megyünk?
Szóltunk neki, de nem ér rá. Az apjával lesz, kettesben.
- Mintha a pasija lenne. - Igen.
Nem lep meg, hogy fura a kapcsolatuk, az anyja is komplett őrült.
Nem túl kicsi?
Hát...
Nem, szuper!
Jó, lehetne nagyobb, de ennyiért nem találsz jobbat.
Nem jó ötlet, hogy én is menjek. Úgysem engednének be.
- Ne légy már ilyen kishitű, Marion! - Nem vagyok kishitű! Szállj le rólam!
- Jól van, kis Marion, akkor depis vagy! - Semmi esélyem bejutni!
- Ne hisztizz már! - Nem hisztizek, hülye!
- De igen! - Hogy beszélsz te velem?
És ti egy szót sem szóltok? Halljátok, hogy beszél velem?
Na, jó, elég volt! Agyamra mentek!
Persze, húzz csak el!
Marion!
- Durva voltam? - Marion!
- Hagyj békén, jó?
- De, várj már! Te sírsz? - Nem, de láttad, hogy beszél velem!
Azt mondta, kishitű vagy, te meg lehülyézted, mi a gond?
És állítólag ő a legjobb barátnőm! Menj, válogasd tovább a gönceidet!
Clara Gladys szomszédja volt. Eleinte ki nem állhattam.
Egy elit elzászi suliból jött hozzánk. De aztán egész jó fej lett.
Na, milyen?
Hát, nem tudom.
- Gagyi, igaz? - Kicsit.
Te jössz.
Próbáld fel ezt!
- Na, jó? - Nem.
Hát nem.
Nem tudom felhúzni a cipzárt.
Mi van?
Na, milyen?
- Ti mit csináltok? - Szülinapra megyünk, mondtam!
Sophiához, az új csajhoz, ott alszunk.
- Biztos? - Persze, miért hazudnék neked?
Szia!
Együtt vagytok? Menjetek be!
Te bemehetsz, de a többiek nem.
Na, mi lesz?
Kicsit haragudtam magamra, de gondoltam, megértik.
Kedves volt tőled, hogy otthagytál minket, mint a szart.
- Kösz, hogy szóltatok! Mentem volna! - Te mit tettél volna?
Nem tudom.
Legalább jó volt?
Szuper! Egy szuper pasival, aki megszólított.
Tényleg? És mit mondott?
- Jól táncolsz. - Köszi!
Engem mindig kihagytok minden jó buliból.
- Nyugalom, srácok! Nyugi! - Kis senkik, és mekkora a szájuk!
Nem tudtuk, hogy megyünk. Legközelebb majd szólunk.
- Ott volt az új csaj? - Igen.
- Ő az új barátnőd? - Nem.
Annyira jól táncol, hihetetlen!
- Tényleg? - Igen.
És totál néger?
Te meg belezúgtál, mi?
Nem azt mondtam, hogy belezúgtam, csak azt, hogy tetszik.
Persze. Az ugyanaz.
A kis szemérmes, megint szerelmes!
Most komolyan! Hány évesek vagytok?
Kajacsata!
Szálljatok le rólam!
Hát igen. Szerelmes lettem.
Stella!
Stella! Adsz egy pohár sört?
Én csak annyit mondhatok, hogy itt szeretni kell a melót.
Délben vagy 150-en is jönnek a kétfogásos menüre.
Sok a törzsvendég a környékbeli irodákból.
A padokat most húzattam át, tiszta bőr! Nem ócska műbőr.
A lányom, ő nem eladó!
És Mehdi, az egyik törzsvendégünk.
Megbízható, jó fogyasztó.
Tudod-e, hogy ki, ki a... Nem! Nem így van.
Egy fekete és egy arab ül egy furgonban.
- Tudod, hogy ki vezet? - Nem.
Hát a zsaru.
Nem értetted?
Te értetted, Mehdi?
Hát a zsaru!
Mi van veled, Stella? Szerelmes vagy?
És most szorítsunk, mert nem tudom, miből fogunk kajálni.
- Ideadod a cigimet? - Tessék!
Köszi!
- Mit kérsz szülinapodra? - Semmit.
Az nem kerül sokba.
Egyszer kaptam apámtól egy videólejátszót.
Baromi boldog voltam. Csak egy hét múlva visszavette.
- De miért? - Mert Gégé börtönbe kerülhet.
És ezt te sem akarod, ugye?
Azt sem tudtam, ki az a Gégé.
A születésnapom egy rémálom volt.
Mindig attól féltem, hogy elfelejtik, de dühített, ha felköszöntöttek.
Az meg még jobban, ha elfelejtették.
Boldog szülinapot, Stella
Boldog szülinapot
Boldog születésnapot!
Ajándékot, ajándékot!
Na? Mi az?
Egy könyvtárbelépő.
Gondoltam, így könnyebb lesz a felkészülés az érettségire.
- Nem igaz? - Köszönöm!
Az meg a közös ajándék.
Tetszik?
Biztos, hogy tetszik?
Azt végképp nem tudtam, hogyan fogadjam az ajándékokat.
A te szülinapod van?
Az enyém.
Tudod, hogy hívnak a srácok?
Durcás! Mert folyton mísz vagy.
Köszi!
Tessék!
Tetszik?
Igen.
Van itt arany is. Szép ékszereid vannak.
Nem fogok éhen dögleni.
Írd alá!
Négyszázról volt szó.
Nem, 450-ről.
Négyszázról!
Jó, legyen 400, leszarom.
Jól van.
- Legalább jól kefél? - Ne légy közönséges!
Remélem, nem a semmiért mentél el. Valamit csak nyertél a dolgon, nem igaz?
Különben jól nézel ki, nem tűnsz kimerültnek.
Jól is vagyok.
- És tudod, hogy miért? - Nem.
- Mert most fiam van. - Szerencsétlen.
Mindig a könyvekben kerestem válaszokat.
Az olvasás barátokat adott nekem.
Balzac hősei a barátaim voltak.
- Elment? - Igen.
- Nem üzent nekem semmit? - Nem.
- Éhes vagy? - Nem.
El kellett volna felejtenem apámat.
Sokat segített, hogy szerelmes voltam.
Mehetünk?
A többiek nem akartak eljönni.
Mi beújítottuk a szerelésünket, és működött.
Olyan érzés volt, mintha jó jegyet kaptam volna, élveztem.
Biztos nem gáz ez a ruha?
- Dehogy, szuper! - Folyton lecsúszik!
- Hülye vagy? - Mondom, hogy szuper, hidd el!
Hogy vagytok, lányok?
Ha nem szimpi neked a srác, akkor mondd, hogy "Húzz el, barom!"
- Húzz el, barom! - Húzz el!
Húzz el!
- Ez az! Húzz el, te barom! - Ennyi!
Ezt is bírtam Gladysban.
Ez működik.
Minden játékban benne volt.
- Megyek táncolni. - Oké.
- Gimis vagy? - Igen.
Iszol valamit?
Gyere, elmegyünk.
Állandóan kibukik a mellem, megőrülök tőle.
- Gyere már, lelépünk. - Máris? De miért?
Tartsd már, tényleg kint van a melled!
Alszol?
Igen.
Azt hiszem, szerelmes vagyok belé.
Biztos ő is beléd.
Nagyon szédülök.
Én nem vagyok normális.
De, normális vagy.
Pedig nem.
Nem tudok sötétben aludni.
Félek a liftben.
Nem tudok mit kezdeni az érzelmeimmel.
Másra gondolok, hogy elfelejtsem.
Nem vagyok jó semmire, ahogy anyám mondja.
Nem csak ezek számítanak.
Olyan alakod van, mint egy manökennek.
Hát aztán? Ettől még senki sem fog belém szeretni.
Az érettségim sem lesz meg.
Majd én segítek, ha akarod.
Nekem nincs jövőm.
Lehet, hogy pszichológushoz kéne menned.
Lehet, hogy...
ami kis korodban történt veled...
a szobádban...
Bubuvel...
talán el kéne mondanod valakinek.
Kapcsoljuk fel!
Egyébként nem feküdtem le Minóval, mert nagyon féltem.
Tudom.
Tudod? De honnan?
Ismerlek, tudom, mikor hazudsz.
Ki kell mennem hányni.
- Ollé! - Minden rendben?
Észre sem vettem, olyan gyors volt!
Nem igaz. Na várj csak!
Látom, keményen készültök az érettségire.
Megtesszük, amit kell.
Elmondta már az apját?
Igen.
Ilyen az élet, nincs mese, egy nagy rakás szar.
Minden napra jut belőle.
Na jó, akkor mehetünk?
Nem kértek csokikrémet?
- Nem. - Osztályozó értekezlet van.
- Viszlát, asszonyom! - Szia!
Sziasztok!
Az élet egy rakás szar, hallottad?
Nincs mese! Nagy rakás szar!
Nem félsz a bizonyítványtól?
Nem.
Rossz lenne megbukni.
André nagyon jóképű.
Tehát: neked még bizonyítanod kell, aztán meglátják.
- Leszarom, a tiéd? - Dicséretes, és Marioné biztató.
Semmi sem változott.
Nekem nem mindegy, mert ha nem leszek dicséretes, apám megöl.
Nyugi, mindig az leszel.
Én ha egyszer nem kapnám meg, apám egyből pszichoanalízisbe kezdene,
- szakmai ártalom -, és azt mondaná:
"Gladys, a tekintély ellen akarsz így lázadni?
Vagy fiú van a dologban? Halljam!"
Hát, hacsak az nem!
Nem tudom, valahogy olyan...
- sírhatnékom van. - Nyugi!
- Nem tehetek róla! - Atyaisten!
- De szánalmas! - Mit dumálsz, dagadt? Kell egy pofon?
- Mi bajod van? - Neked lesz, ha nem tűnsz el innen!
Ne cikizd a barátnőmet, oké?
- Tehetek róla, hogy nevetséges? - Azt mondtam, tűnés!
- Ez őrült! - Kis hülye!
Én is meg fogok őrülni, mint anyám!
Dehogy fogsz!
Semmi bajod!
Gladys is hangokat hall, de aranyos.
Egy csapat vagyunk.
Boldog karácsonyt, Michel!
Mindenki elment síelni.
Szerettem volna látni Andrét, de egyedül nem mertem elmenni bulizni.
"Elmegyünk innen messzire."
A világ végére.
Elhatároztam, hogy belehúzok, és tanulok.
Mert még mindig nem tudtam,
halvány gőzöm sem volt róla, hogy mit akarok majd csinálni.
Azért elég vicces, hogy ilyen barnák vagytok télen.
A síelés miatt. Legközelebb gyere velünk te is.
A barátnőimnek egyszerű,
a legjobb egyetemekre mehetnek.
- De nekem... - Dehogy! A síelés hülyeség!
Igen? Miért, te mit csináltál?
- Lementél a klubba? - Nem. Egyedül?
A múltkor nem zavart.
Kant szerint a boldogság elérhetetlen.
Az ember csak törekedhet a boldogságra, de erkölcsösnek kell lennie.
Ez meglep titeket, igaz?
Pedig ez alapkérdés, egyetértünk-e ezzel.
Gyakran föltettük magunknak ’68-ban.
Egyetlen dolgot szerettem, táncolni.
Kis korom óta, mindenki előtt a kocsmában.
Nem tudtam beszélni, hát táncoltam.
A Sorbonne-on nem lehet táncra jelentkezni,
mint a "Hírnév" című filmben.
Te hallottál már az osztályharcról, Stella?
Mi Kant két imperatívusza, Stella?
- Én tudom. - Clara?
Hipotetikus és kategorikus.
Jól van, lányom.
Anyám eladta a kocsmát, hogy kifizesse az adósságokat,
rögtön ketté is vágták a lakást.
Segítesz?
A kávézóhoz tartozó rész már másé lett.
Ráadásul az én szobám is abban volt.
Hűtő...
Anyámnak megszűnt a munkája, nem volt pénzünk.
Szuper volt! Eljöttek velem a lányok.
- Várjatok, ez Jack Nicholson? - Igen. Na, gyertek már!
Nem tudom levenni róla a szemem, ha táncol.
Ez a szerelem!
Olyan jó lenne, ha szerelmes lennék!
Na, gyerünk!
Húzz el, te barom!
Látod?
Jól otthagytál a múltkor.
Nem.
Nem?
Akkor álmodtam.
Miről beszélhetnek?
Nem látom. Dühös rá.
Feljössz hozzám?
- Felhívott magához. - És mész?
Persze.
Minden hang egy érzés,
olyan, akár a színek a festményeknél.
A C hang a vörös, az alap, mint egy hatalmas állat.
Igen.
A szinesztéziát hagyjuk, de a művészetek alapja az érzelem.
Igen. És a festőknek ezért is van könnyű dolguk,
mert mindenki érti őket. A kép befogadható.
Vagy ott van a kék szín, például Yves Kleinnél.
Működik, egyértelmű, mint egy érzés.
Szereted Yves Kleint?
Nem ismerem.
Pasquát, Keith Haringet?
Pollockot?
Őt...
Fogalmam se volt, ki ő. Igen.
- Jó. - Szuper.
De három nem után nem akartam még egyet.
Furcsa lány vagy.
- Nem beszélsz. - Hozzád beszélek.
Az irodalmi műveltségem tűrhető volt, de a többi nulla.
Játsszak nektek, fiúk?
Nem mondhattam el, hogy apám, az arab fejével, rasszista,
többnyire részeg, szókincsének alapja a "baszd meg",
és folyton ugyanazt hajtogatja.
Szégyen!
Magamról meg jobbnak láttam nem beszélni.
Élnem kell, hát élek A nyárnak és a télnek
Feléd futok, s félek Ez nem pálya az észnek
Az érzéseid rabja vagyok
De hogyha nem gond, lekoccolok
Mert kiürült a lelkem És jól eltévedtem
És eldurvult a játék
Benned és bennem
Hogy létezel-e, nem tudom Majd máskor végiggondolom
Te csak képzelj, képzelj el minket
Képzeld csak el a testeinket
Képzelj el minket összebújva
Újra meg újra
- De lefeküdtél vele? - Nem.
Te hülye vagy.
Elaludtam. Ha izgulok, sokszor elalszom.
Be voltál szarva, mi?
Rám hatnak az ilyen dolgok.
Csak így tudok alkotni.
De elég egy tekintet, és máris jön az ihlet.
Az egyik barátja, Teddy, tagja volt a Fekete Párducoknak.
- Honnan tudod? - Ilyesmiről volt szó.
Láttad pucéron?
- Nem. - Lúzer.
- De selymes bőre van. - Mert nincsen szőrük.
- Gusztustalan. - Miért lenne gusztustalan?
Sziasztok, lányok!
Elodie végül elkezdett Vincent-nal járni.
Illetve inkább a szolgája lett.
Azt hiszem, félt tőle.
Tényleg, ki az a Pluk?
- Plok? - Ki?
- Plok. - Ki az?
- Egy festő. - Ja, Pollock!
- Ő alkalmazta a dripping technikát. - A mit?
Egy csomó haverja van, lemezei, egy igazi stúdiója,
és egy csomó könyve, de mindenütt!
Siessetek, lányok, mindjárt kezdődik!
Gyorsan!
Igen, voltak nálam idegenek.
Alain halála után úgy véltem,
csak ismeretlenek tölthetik be a szívemet.
A legutolsó egy 17 éves srác volt.
Valaki írt az igazgatónak.
Ez az ember erkölcsileg méltatlan a helyzetéhez.
Méltatlan? Lehet.
Elodie jól csinálta a dolgait.
Aztán idejöttem, és találkoztam magával,
- az egyetlen helyen, ami maradt nekem. - Tudta, mit akar.
Az egyetlen, mely menedéket nyújt ebben a könyörtelen világban.
Színésznő akart lenni.
Tudom, hogy mit csinálok utána.
- Mi után? - Az érettségi.
Előbb meg kell szerezni.
A táncfőiskolára mennék.
Nem kell ahhoz iskola, hogy kurva légy.
Nem akarsz dolgozni?
Elhiszem, de érettségi után kénytelen leszel.
Nem?
Nem találtál melót?
Ott is hagytam.
De miért?
Mert a főnök azt mondta nekem,
miután kiderült, hogy válófélben vagyok:
"Látom, hogy a 17. kerületben lakik,
én meg szerdánként viszem oda a lányaimat balettra,
felugorhatok magához."
Na, erre én: "Írja bele a hirdetésbe, hogy dugni akar!"
És örüljön, hogy nem szólok a feleségének, mert jó fej vagyok.
A disznó! De az a vénlány sem volt jobb, aki azért nem vett föl, mert elválok.
Micsoda szemét emberek!
- Biztos, hogy nem? - Nem!
- Nem. - Nem.
- De miért nem? - Pénteken filozófia próbaérettségi.
Oké, értem, érettségi, szülők, a jövőtök, bla-bla-bla.
Bulizni menni csak időpocsékolás, igaz?
Ma este gyere át, csellóórám lesz, de utána dumálhatunk.
Nem. Apám jön hozzánk. Engedj!
A barátnőimmel töltött éveknek addig mintha nem lett volna jelentősége.
Az érettségi évében újraindult a számláló,
és minden átalakulóban volt.
És bár azt mondtam magamnak, hogy tök mindegy, mi lesz,
éreztem, hogy ez fogja meghatározni a jövőmet.
És minthogy a baj nem jár egyedül, Yvon otthagyta a feleségét,
és folyton nálunk volt.
Anyád üzeni, hogy apád végül is nem jön.
Nem?
Honnan tudja?
Többet nem mondott. Mit nézel?
Egy filmet.
Azt látom.
Anyám betett nekem egy kempingágyat a folyosóra.
Szereted az ilyen filmeket?
- Én szeretem. - Leszarom.
Köszönöm!
Nem félsz egyedül, éjszaka?
Várom, hogy a Les Bains kinyisson.
Egyedül mész?
Igen.
Nem volt ott.
Egyre gyakrabban jössz.
Farida biztos bír téged.
- Kérsz? - Nem, kösz.
Hány éves vagy?
De őszintén!
- Tizenhét. - Tizenhét?
Akkor jöttem el otthonról.
Lehet, hogy többé nem is jön.
A berlini falat 1961-ben húzták fel azzal a céllal...
Attól kezdve hetente háromszor jártam oda.
Csütörtökön, pénteken és szombaton is. Egyedül.
Még a fürdőruhás versenyen is indultam.
A német nemzet két különálló államra vált szét.
André még mindig nem került elő.
Bolyongtam a környéken is, ahol lakott, de sosem láttam.
A Német Demokratikus Köztársaság...
A suliba csak alibiből jártam be. Azon merengtem, mikor fogom újra látni.
Mint már említettem Sophia abbahagyta a gimit.
A hivatalos verzió szerint iskolafóbiája volt.
Megmondtam, hogy nem megy tovább.
Majd levelezőn fogok leérettségizni.
Most anyámnál vagyok, és sokkal jobb.
Vlaminck kisasszony, érdekli magát, amiről beszélek?
- Igen. - Akkor tegyen is úgy!
Stella, kapd már össze magad, légy szíves, nem olyan nehéz.
"Kapd már össze magad, nem olyan nehéz." Te liba!
Apám előkerült.
Bocs a múltkoriért!
Lionel haverom bajba került, segítenem kellett neki.
- Hogy megy a suli? - Jól.
- Van barátod? - Nincs.
Az jó. A fiúk mind hülyék.
És anyád hogy boldogul?
Talált munkát egy menő étteremben. Hétvégenként besegítek neki.
Igen?
Én egy kis bárban vagyok a Chapelle-nél.
- Gyere el, megadom a címet. - Rendben.
Nem szerettem anyámmal dolgozni.
- Cselédek voltunk, anya és lánya. - Remekül dolgoztak a héten.
- Még sokra fogják vinni. - Volt már ott egy Rosy.
- Minu! - Úgyhogy anyámat Minunak hívta.
Mivel maga elvált asszony, tudja, mit csinál.
- Jó ez a kis pihenő. - Gondolom.
Néha lazítani is kell.
Bármikor elcsábíthatom a férjét.
Úgyhogy jobb, ha békén hagy.
Jól vagy, kicsim? Nem ettél. Nem vagy éhes?
- Nem szeretem a bárányt. - Nem szereted?
- Nem. - Nem is mondtad.
- Éhes vagy? - Csináljak neked valamit?
- Kérsz valami mást? - Nem kell.
- Köszönöm! - Nem?
Meg akarod fogni?
Tessék!
Stella!
- Tessék! - Töltesz narancsot?
- Kösz, édesem! - Nincs mit.
- Akarsz gyerekeket? - Nem.
- Miért nem? - Korai lenne.
- Hány éves vagy? - Tizenhét.
Túl korai. Előbb tanulni akar.
- Mit akarsz csinálni? - Nem tudom.
Értem.
Serge!
- Ne aludj! - Mi van?
- Megint elaludtál. - Nem alszom.
Csak egy kicsit.
A gyereknek legalább normális élete lesz.
Az anyja bankban dolgozik, az apja meg...
Nem kell a gengsztert játszani
Nehézfiúnak látszani
Nem hinném, hogy megérné
A bőrdzseki nem tesz keménnyé
Csendben, éjjel
Kesztyűs kézzel
Fojtsd meg őt, és kész
S álmodd azt, hogy nem nehéz
Álmodd azt, hogy nem nehéz
Elhúzunk? Feljössz hozzám?
- Ez jó. - Tetszik?
Nem énekelsz rá?
Követed a dallamot, és ha nem megy,
segítek.
- Te is énekelsz? - Igen.
Tégy úgy, mintha ott
Mintha ott lennék
Mintha nélküled
Levegőt sem vennék
Nem is vehetnék Nem is vehetnék
Csak az unalom hajt
Keresem a bajt
Nem kell szerelem
Nem kell nekem
De még álmodom
S álmomban nem eresztlek
Álmomban soha el nem eresztlek
El nem eresztlek
Álmomban soha
El nem eresztlek
Nem eresztelek
Csak ölellek, ölellek
Bébi, ne sírjál
Ne legyen könnyes a szemed
Nem maradt más hátra már
Szeretkezem most veled
Hiszen szeretlek
El nem eresztlek
Nem eresztelek
Csak ölellek, ölellek
Hiszen szeretlek
Azt mondtad, hogy szeretsz?
Szóval azt mondtad, hogy szeretsz?
- Álmodtad. - Biztos?
- Hova mész? - Elkésem.
Flaubert úgy állítja be Madame Arnoux alakját,
mint egy látomást Frédérique számára.
Mintha egy pillanatig tartó folyamat lenne.
De akár lassú, akár gyors, nem derül ki belőle számunkra, hogy mi is a szerelem.
Platon megpróbált...
- Na, mi volt? - ...válaszolni erre a kérdésre
"A lakoma" című művében. Elég ismert az a részlete...
Végre! Máris kedvesebb vagy!
...amit Arisztophanész mond,
amiben a férfi és a nő egy lény voltak,
csak Zeusz vágta ketté őket, büntetésül az önhittségük miatt.
Azóta is keresik egymást, hogy eggyé válhassanak.
Stella!
Azt ajánlom,
hogy inkább olvassa el az ide vonatkozó részt a szöveggyűjtemény 32. oldalán!
Másnap kezdődött a húsvéti szünet.
Gladys szüleinek a házába mentük mind.
Nem tudtam a telefonszámát,
nem mondtam neki semmit, annyit se, hogy találkozunk-e még.
Hülye vagyok.
Pedig folyton őrá gondoltam.
A lányok beiratkoztak egy lovas tanfolyamra,
úgyhogy velük tartottam.
- Mehetünk még egy kört? - Aki akar, vágtázhat velem egy kicsit.
Kösz, nekem elég volt.
Nekem nem nagyon jött be a lovaglás. Főleg így elsőre.
Szuper dolog lovagolni.
Neked, mert te már eddig is tudtál.
- Nem, egyszer voltam, még kis koromban. - Azért az is sokat számít.
Gyerünk, ki lesz az első?
Gyere már!
Tudod, mit csinálsz utána?
Írok egy könyvet.
És nem félsz, hogy nem sikerül?
Arra nem gondolok.
Rendbe teszem a sok hangot, ami a fejemben van.
Tessék!
A szünet után anyám bérelt nekem egy cselédszobát a közelben,
mert mégse aludhattam a folyosón, Yvon közelében.
Ezt a mocskot!
"Tarthatatlan" volt, ahogy mondta.
Te jó ég! Nem tudsz egy ágyat megcsinálni?
- Ne idegesíts már! - De...
- Mit csinálsz, anya? - Engedj!
Így! Jól ki kell húzni, itt alul.
Egyengesd el, ha kilátszik a matrac, nem jó,
és szarul fogsz aludni.
Így!
Azon a napon ráébredtem valamire.
A tánckarrierem füstbe ment, de rájöttem egy dologra:
zongorázni tudni kell.
Semmi sem húzhat fel, ha tudsz zongorázni.
Sosem vagy már egyedül.
- Kérhetnénk az étlapot? - Csak szerezni kell egy zongorát.
Hé! Vigyázz, az ott egy színésznő, Maria Valami.
Pacome, tudom.
Próbálj mosolyogni, kirúgnak miattad.
Francba!
Mosdóba megyek.
- Hozhatok önnek valamit? - Ne maradj itt, szívem!
- Nem neked való hely ez! - Köszönöm!
- Mit mondott? - Hogy húzzak el.
Mit vétettem én?
Lehet, hogy ott sem lesz,
lehet, hogy úgy tesz majd, mintha meg sem ismerne.
Lehet, hogy már nem is kellek neki, azután, hogy lefeküdtem vele.
Lelépünk?
Hol voltál?
Vidéken.
A barátnőimmel.
Nem beszélsz magadról.
Mit akarsz csinálni majd, ha végeztél? Ha nagy leszel.
Nem tudom.
Zongorázom.
Sosem kérdezel rólam.
Soha semmit.
Nem érdekellek?
De.
Azt gondoltam, egyszer majd tudok beszélni is vele.
- Vannak jegyzeteim, ha kell. - A pénzhamisítókról?
- Igen. - Kéne.
- Egész évben jegyzetelni kell. - Megszólalt a kis stréber!
Szó sincs róla, csak előrelátónak kell lenni.
Persze az sem árt, ha tanulsz is.
De benne van a könyvben is minden, elhoztad?
- Nincs nálam. - Van valakinél latinkönyv?
Köszi!
Leszarod az érettségit?
Magasról.
És te?
Engem sem érdekel.
A képzőre nem is kell.
Nem kéne így tanulni, mint a hülyék.
A felejtéssel töltjük az időnket.
Hogy érted?
Először is mindennap elfelejtjük, hogy meghalunk.
Én fordítva működöm, ki kell használnom az időmet.
Mit csináltok ti itt? Dugtok, vagy mi?
Gyertek be tanulni!
Yvon hirtelen otthagyta anyámat.
Most, hogy szabad lett, már nem kellett neki a szeretője.
Még bele is szart a nylontasakba, amiben a családi fotóink voltak.
- Menekülj! - Menj haza, várj meg!
Mocskos néger!
Húzzátok el innen a beleteket!
Semmi keresnivalótok itt!
Pucoljunk!
Csak szeretni akarlak
Akarlak...
Stella! Nézd meg, légyszi, hány óra van!
Tíz perc múlva öt.
Azt hittem, így adta finoman a tudtomra, hogy ideje elmennem.
Elmész?
Igen. Latinórám van.
Öt óra, nem korai?
Messze van.
Akkor...
én megyek is.
Mindig rosszul reagáltam.
Nem gondoltam át a dolgokat, és hülyén viselkedtem.
Anyának találkoznia kellett volna apámmal,
hogy papírokat írasson alá vele, de nem tudta elérni.
Annyit tudott, hogy otthagyta a lányt, egyedül a kisbabával.
Kezdett aggódni érte.
- Mit isztok? - Semmit.
- Egy pohár vizet. - Pohár vizet?
Morcos vagy, Sergio?
Nem vagyok morcos, de ne húzz fel!
Nanar intézett el így?
Nanarhoz megyünk, az új haveromhoz.
Ezt itt tőle kaptam.
Mert megdugtam Vérót.
Véro a felesége.
Szuper! Jó hangulat lesz.
Egy éve halt meg.
Tizennyolc évesen.
Annyira kedves volt.
Szörnyen hiányzik.
Na, vettél?
Persze. Kanterbrau nem volt, Krót hoztam.
Az is jó.
- Ő a lányom, Stella. - Aha.
- Bernard. - Jó napot!
- Az anyja, Rosy. - Jó napot!
Gyere, ölelj meg!
Milyen szép vagy!
Tessék, itt van.
Írd alá!
Nem kell elolvasni, rendben van, alul írd alá!
Véro!
Véro, adnál nekem egy sört?
Adj egy sört, légy szíves!
És mogyorót is.
Kérsz mogyorót?
Nem, köszönöm.
Bernard!
Segíts! Ez a két nőszemély rajtam mulat.
Nem szép, hogy kinevetik, rendes ember.
- Nem rajta nevetünk. - Nem?
Csak fáradtak vagyunk.
És én még azt hittem, a baba rendes családban nő fel.
Tévedtem.
Bele fog pusztulni, ha így folytatja.
Elég ritkán hozta el a fiát.
Csokis fánkkal tömte, lepukkant hotelekben.
De ez még a jobb időszaka volt,
mert később egyre lejjebb és lejjebb csúszott.
Eressz el! Ne bánts!
Segítség! Eressz el! Segítség! Segítsen valaki!
Könyörgök, eressz el!
- Fogd be! Kussolj, hallod? - Segítség!
- Fogd be a pofád, te ringyó!
Engedj el! Ne bánts, könyörgök!
Segítsen valaki!
Ne bánts, könyörgök! Segítség!
- Írtad, hogy intervenciós politika? - Én írtam.
Ha nem érted, hogy a New Deal intervenciós politika volt,
akkor tök hülye vagy.
- Jól vagy? - Igen.
Ezen is túl vagyunk.
Ne érj hozzám, te ribanc! Ehhez nincs jogod!
- Milyen hang ez? Hogy merészeled? - Leszarom az éttermedet!
Nekem elegem van ebből! Leléptem!
Bármikor kirúghatlak, te kis senki! Gyere vissza, de rögtön!
Meg ne égessen a cigi!
Te normális vagy?
- Hé, figyelsz? - Ne érj hozzám, mert megbánod!
Te kis ribanc!
Szedjétek már szét őket!
Beteg ez a csaj!
Eresszetek, oké?
Nem kell mindenkire ráugranod, aki nem szimpi.
Neked sem kéne mindenbe beleugatni!
Nyugi már!
Hagyjatok, agyamra mentek, unalmasak vagytok, halottak!
Szegénynek gondjai vannak otthon.
Tessék? Mit mondtál?
Az igazat, nincsenek gondjaid otthon?
A barátnőm vagy, védened kéne!
De te inkább hátba támadsz?
Persze, a ti köreitekben ez megy.
Szemét vagy, mint a szüleid!
Stella!
Stella, gyere vissza!
- Ez elrohant. - Elment?
Majd lenyugszik.
Ezt elcsesztem.
Mindegy. Az érettségi stressz miatt.
Én el se mentem.
Elvigyelek?
Hova mész?
A klubba.
Oké.
- Oké. - Jó.
Baj van?
Nem, minden oké.
Felhúztam magam.
Akkor jobb, ha elmész.
Megvan! Sikerült!
STELLA VLAMNICK - FELZÁRKÓZTATÓ
Hurrá, megvan!
- Ezt megünnepeljük! - Tudtam, hogy meglesz!
Az ott Stella.
Nem megyünk utána?
- A "felzárkózás" jó. - Inkább szánalmas.
- Esélyt kapsz. - Ne fáradj, nem megyek el.
- Ajándékot kapsz tőlünk. - Na, ne viccelj!
Egy kazettás magnót.
Egy magnót és egy pulóvert!
Csapj bele!
Te itt vagy?
Bocs, nem volt időm beágyazni, majdnem elkéstem.
Na? Meglesz?
Nem tudom.
Hát akkor kár volt összeveszni a főnöknővel.
És talán nem kellett volna leribancozni sem.
Gyere, meghívlak egy fagyira.
Egyébként nyugi, megbüntettem azt a vénlányt.
- Hogy? - Lenyúltam a pasiját.
Felszarvaztam.
Kiderítette, mikor jár a férj fogorvoshoz,
és "véletlenül" épp arra ment.
Megöregedtem.
Lehet, hogy az élet szar, de anyám tudta, hogy kell megfűszerezni.
Hic chorus ante alios aptus amare sumus...
Nincs senki, aki úgy tud szeretni, mint mi.
Na, megvan?
- Megvan? - Azt hiszem. Igen!
Sikerült! Bravó! Éljen!
Hála a barátnőimnek, leérettségiztem.
Mehettem egyetemre.
Megkezdődött a szünidő.
Visszamentünk Olaszországba.
Megtaláltam Minót, a halványkék ingében.
Hogy Andréval mi lesz, majd meglátjuk.
- A búcsúzáskor azt mondta... - Használd ki! Szórakozz!
Rosszulesett.
Gyakran jut eszembe a dala.
Hogy mit hoz a jövő, később meglátjuk.
ANYÁMNAK...
Magyar szöveg: Molnár Anna
Felirat: Rádóczki Attila