Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ще се видим ли по-късно?
Трябва да тръгвам.
Ние видим ли друга година?
Да, да.
Побързай! Ще закъснеем!
Да не искаш да изпуснем влака? - Тръгвай.
Почакай.
Заминахме сами и по женски. Без родители.
Изживяхме мечтата си. За първи път имах приятел.
Нито аз говорех италиански, нито той - френски.
Така или иначе, не обичам да говоря.
За първи път виждах Средиземноморието.
Обикновено прекарвах летата при баба си близо до Бетюн.
Познавах само Северното море и плажа на Берк, където ходех рядко.
Иначе се разхлаждахме с маркуча в дъното на градината.
ВЛЮБЕНАТА СТЕЛА
Когато се върнах, Париж ми се стори пуст и студен в сравнение с Италия.
Радвам се, че преспах с Ензо.
Мислех, че ще ме боли, но не бях права.
Беше хубаво... Членът му...
Стига, разбрахме.
Колективна загуба на девствеността в Италия.
По принцип с приятелките ми не излизахме с момчета.
Бяхме аутсайдерки. Те бяха зубърки, а аз - истински аутсайдер.
Не говорехме много с другите.
Аз лично не говорех с никого.
Мислиш ли, че ще са ни забравили, ако се върнем догодина?
Не.
Винаги съм си мечтала за връзка по пощата.
Ти ще му пишеш ли? - Какво да му кажа?
Че харесваш пениса му.
Не искахме да свършва.
Влизайте. Казвам се г-жа Кламар.
Може да ме наричате Мод. Аз съм вашият класен ръководител.
Подредете чиновете в п-образна форма. Това подобрява комуникацията.
Тази година имате матура, с която ще завършите образованието си.
Моментът настъпи. Това е.
Всеки ще се изреди да говори.
Ще се представите
и ще ми кажете какво правите извън училище.
Ти какви хобита имаш?
Казвам се Валери Руше и рисувам.
Много добре.
Целта ми в училище беше само да не повтарям.
Аз съм София Льогранд и нямам хоби. - Нямаш ли?
Приятелката ми Гладис беше най-добра в класа. Това ми помогна.
Само да работиш? - Дори това не.
А ти как се казваш?
Казвам се Стела Вламанк и танцувам.
Страхотно. Какво танцуваш?
Танцувам вкъщи пред телевизора.
Момичетата като мен отдавна бяха пратени в професионални паралелки .
Издържах до 12 клас със средна оценка.
Но матурата идваше и вече не можех да измамя.
С какво искаш да се занимаваш? - С право.
Мислите ми бяха другаде.
По-добре, отколкото да мисля за вкъщи.
15 дни, без да знам къде си!
Чувала ли си за телефон? Защо не се обади?
Не знам.
Не знаех дори кога ще се прибереш.
Къде е татко?
Както виждаш - няма го. Баща ти си тръгна.
Направихме торта на две нива. Беше направо...
Огромна беше. - Ще ни донесеш ли?
Баща ми си беше тръгнал с някаква след заминаването ми.
И тя се казваше Стела. Страхотно посрещане!
Годината започна добре.
Шефката още е със сълзи на очи.
Сигурна съм, че мъжът й я бие.
Много си черногледа, Марион.
Цупиш ли се? - Не.
Не изкара ли добре ваканцията? - Беше добре.
В Щатите с баща ми не е като в Италия.
С месеци ще говорите за това.
Не... - Освен това не ме поканихте.
Не че не те поканихме... - Просто така се случи. Това е.
Венсан идва. - Как сте?
Здравей. Как си?
С Елоди станахме приятелки, когато Гладис отиде на обмен в Англия.
Умен е, а това е рядкост. - Красавец е.
Говореше с всички, излизаше с момчета, наричахме я "предателката".
Марион изглеждаше невинна, но беше непредсказуема.
Наричахме я "лесбийката".
Отвратително. - Това сме ние голи.
Използвали са много молив.
Кой е той? - Макс, от класа ми е.
Повтаря. Не е никак зле.
Какво? - Нищо.
Ще тръгваме ли?
Въпреки че майка ми отдавна си има любовник, тя прие тежко раздялата.
Дори си е прерязала вените, докато ме е нямало.
Казах ли ви за новата ни фурна?
Да, каза ни. - Страхотна е.
Ти какво прави?
Бях с баща ми, както обикновено. Хапнахме заедно.
Само двамата ли? - Да.
Хайде, момичета.
Хайде!
Темпо, Матилд.
Много си се сковала, Натали.
Мислиш ли, че Елоди ще ни го върне заради Италия?
Не ми пука.
Беше ми странно изведнъж да не виждам вече баща си.
Баща ми ни напусна. Заради една глупачка.
Ще се върне ли?
Не мисля.
Да се връщаме, за да не ни хванат.
Много добре. Още една обиколка.
Щях да държа матура по латински.
Учителката по английски се заяждаше и се отказах.
Кой от вас е чувал за Пуническите войни?
Чувал съм за Пубическите войни. - И само със слушане ще си останеш.
Спря да ме тормози, когато Гладис разказа,
че живея в запуснато кафене.
Устройваше ме да ме смятат за пропаднала.
Така минах в по-горен клас.
Тази година ли ще имаш матура? - Да.
Трябва да си извадиш ръцете от задника.
Ще спрете ли всички да ми досаждате с това?
Какво ще правиш?
Тоест? По-късно ли? - В кафенето ли ще работиш?
Не. Никога. - Защо?
Ние не сме ли готини? - Разкарай се, не ставаш.
Писна ми. Разкарай се.
Г-ца образована, ще ядеш ли? - Да.
Какво искаш? - Какво има?
Говеждо "Бургиньон". - Добре.
Заповядай. - Благодаря.
Ти ли черпиш, Рози? - Не си познал.
Какво правиш тук? - Не мога да заспя.
Направи нещо, лъсни бастуна, но не стой тук.
Танц! Танц! - Не, не, нахални сте.
Не, стига. Прекалявате. - Хайде, Рози.
Не пипай шефката. Тя е свещена.
Хайде, Рози.
Комунистическата партия налага режим, в който демокрацията липсва.
При цялото ми уважение, мнението ви за комунизма е ограничено.
Не всичко е черно. Пропускате неравностойните условия на работа...
Той има право. Не ти ли е интересно? - Не.
Трябва да направим разликата между марксизъм
и марксизъм-ленинизъм, дори сталинизъм.
Ако ще говорим за неравностойни условия,
ти предлагам да отидеш при г-н Шевалмен.
Довечера с братовчедка ми ще ходим на дискотека.
Добре, ще дойда. - Супер.
С тази глупачка ли ще отидеш на дискотека?
Стресираха ни преди матурите.
Ако ги вземех, щях да съм първата в семейството.
Отначало исках да положа усилия, но после открих дискотеките.
Колко сте? - Три.
Заедно ли сте?
Ще се търсим на дансинга.
В дискотеката мигновено се почувствах у дома си.
Покрай кафенето са научих какво да правя с пияните, на купони.
Познавах удавената мъка в алкохол.
И най-вече танците.
Ще пиеш ли нещо? - Не пия. Вземи купона ми.
Никога ли не пиеш? - Израснах в бар.
Забрави. Това е Андре, местната звезда.
Изглежда, всяка вечер забива по един манекен.
Как си? - Супер.
Късно ли си легнахте? - Да. Не спах добре.
Ела да ми помогнеш.
Ето тук. "Аз, долуподписаната г-жа Вламанк..."
Майка ми никога не е писала чек.
Има запетая. - Не, запетаята е след името ти.
Едва чете. На 15 г. започнала работа като домашна прислужница
в заможно семейство в Оверн, преди да дойде в Париж.
Какъв нещастник е баща ти да ме остави в тази каша.
Може да се наложи да продадем кафенето заради дълговете.
Не го харесвам. Изглежда злобен.
Не този, а онзи големия.
Здравей. - Здравей.
Ивон, доставчик във Витри. Беше най-добър приятел на баща ми,
но бързо стана любовник на майка ми.
Задника ми ли зяпаш?
Не давай израз на мечтите си.
Имам очи само за задника на майка ти.
Добре ли си? - Да.
Кой е в Мартен? - Децата.
Иска ми се да дойда другия път, но как ще влезем?
Трябва да сме добре облечени. Момичето на входа е особено.
Казва се Фарида. Трябва да изглеждаме добре.
София, сядай, закъсня.
Преспах у София.
У майка й. - Тежки сте.
Разхожда се гола.
Може да те е харесала. - Млъквай.
Концентрирайте се върху дишането си.
Гладис, излез. Ще се върнеш, когато се успокоиш.
Излизай.
Побързай.
Не беше обикновена гимназия. Имах проблем с ученето и правилата
и тези педагогически експерименти бяха добре дошли.
Вдишайте през носа.
Издишайте... - Простете. Извинете.
Искаш ли да последваш Гладис? - Не, добре съм.
Приветствайте дишането, не търсете нищо.
Не очаквайте нищо.
Приветствайте картините, които подсъзнанието ви ви изпраща.
Добре. Започваме с импровизациите.
Вламанк, сцената е твоя. Ще играеш тръстика.
Тръстика ли? - Да, растението.
Елоди пак ли ще се цупи, че отиваме без нея?
Предложихме й, но ще вечеря с баща си.
Баща й й е като гадже. - Да.
Нищо чудно, че отношенията им с него са странни, майка й е откачена.
Не е ли малко? - Не, страхотно е.
Да, малко е, но за три кинта, няма да намерим по-добро.
Не е добра идея да идвам. И без това няма да влезем.
Стига с пораженческото мислене. - Ти за каква се имаш?
Горкичката Марион. Марион Депресията.
Няма начин да влезем. - Стига си хленчила.
Не хленча, Клара... - Напротив.
Вижте как ми говори! Нищо ли няма да кажете?
Всичките сте глупачки!
Точно така, омитай се. - Марион!
Лоша ли бях? - Марион.
Остави ме.
Ела тук. Плачеш ли?
Видя ли как ми говори?
Отвръщай на обидите й с обиди, и готово.
Да не говорим, че не е моя приятелка.
Върви да си купуваш парцали с нея, аз се махам.
Клара беше съседка на Гладис. Отначало не я понасях.
Ходила е в елзаското училище с елита. Излезе готина.
Какво мислиш?
Прекалено ли е? - Да.
Твой ред е. Пробвай това.
Е? - Не.
Гадост, не.
Не мога да вдигна ципа.
Какво?
Е?
Какво правите?
Отиваме на рожден ден у София и ще спим там.
Сигурна ли си? - Да. Защо ми е да те лъжа?
Чао.
Вие двете заедно ли сте? Влезте.
Ти може, но другите остават тук. Ще влезеш ли?
Имах угризения, но си казах, че ще разберат.
Много мило, че ни заряза така на входа.
Дори не знаех. Щях да дойда.
Ти щеше да направиш същото. - Не. Поне добре ли беше?
Един страхотен пич ме заговори.
Какво ти каза?
Танцуваш добре. - Благодаря.
Всеки път ли ще ми погаждате същия номер?
Я се успокойте! Колкото по-малки са, толкова по-кресливи са.
Не беше предвидено. Ще дойдеш другия път.
Новата дойде ли? - Да.
Новата ти приятелка ли е? - Не.
Толкова добре танцува!
Наистина.
Наистина ли е чернокож?
И ти просто така се влюби?
Не съм се влюбила. Харесвам го.
Същото е. Лъжкинята е влюбена.
Като малки деца сте!
Бой с храна!
Така беше. Бях влюбена.
Стела, сипи ми една малка бира.
Ако дойдете тук, трябва да обичате да работите.
Обслужваме около 150 човека на обяд.
Имаме много редовни клиенти от околните офиси.
Тапицирах пейките с кожа, а не със синтетика. Това е дъщеря ми.
Тя не се продава. Това е Меди. Често ще го срещате.
Добър клиент е.
Знаеш ли какво значи "не"?
Чернокож и арабин пътуват с камион. Кой шофира?
Не знам. - Полицай.
Не разбра ли?
Ти нали разбра, Меди? Полицай.
Благодаря.
Какво ти става, Стела? Влюбена ли си?
Стискайте палци.
Иначе не знам какво ще правим. Дай ми цигара.
Ето. - Благодаря.
Какво искаш за рождения си ден? - Нищо.
Нищото е евтино.
Веднъж баща ми ми подари видеомагнетофон.
Бях много доволна.
Една седмица по-късно ми каза, че трябва да го върне.
Защо? - Иначе ще иде в затвора.
Нали не искаш да опандизят Жеже?
Дори не знаех кой е Жеже.
Рожденият ми ден беше трагичен.
Боях се, че ще забравят да ме поздравят.
Цупех се, когато ме поздравяваха, и още повече, ако забравеха.
Честит рожден ден, Стела!
Честит рожден ден!
Подаръци! Подаръци! Подаръци!
Какво е? - Карта за библиотеката.
Реших, че ще ти е трудно да учиш вкъщи.
За матурите. - Благодаря.
Това е общият подарък.
Харесва ли ти? Наистина ли ти харесва?
Не умеех да получавам подаръци.
Значи имаш рожден ден.
Да.
Знаеш ли как те наричат момчетата?
Дървеницата. Защото не си мила.
Мило. - Заповядай.
Харесва ли ти?
Да.
Имаш злато, хубави бижута.
Няма да се оставя просто така.
Подпиши тук. - Разбрахме се за 400.
Не - за 450.
Разбрахме се за 400.
Добре, напиши 400. Не ми пука.
Е...
Дано поне се чука добре. - Не ме дразни.
Какво ти пука? - Пука ми.
Надявам се, че не е било за нищо.
Изглеждаш добре, във форма.
Да, в добра форма съм. И знаеш ли защо?
Не. - Защото вече имам син.
Жалък глупак.
Винаги съм търсела отговорите в книгите.
Чрез четенето откривах приятели.
Всички от комедиите на Балзак ми бяха приятели.
Тръгна ли си? - Да.
Не пита ли за мен? - Не.
Гладна ли си? - Не.
Не трябваше да мисля за баща си.
И без това не ми пукаше, защото бях влюбена.
Тръгваме ли?
Другите отказаха да дойдат.
Вдигнахме летвата с дрехите и ни се получи.
Беше като да получиш добра оценка. Аз не получавах такива и ми хареса.
Не съм сигурна за роклята. - Страхотна е.
Само пада! Луда ли си? - Уверявам те, страхотна е.
Какво правите, момичета?
Когато не искаш някой да ти се лепи, казваш: "Махай се, мухльо".
Махай се, мухльо. - Омитай се.
Точно така, мухльо.
Това й беше хубавото на Гладис.
Проработи.
Винаги беше навита.
Отивам да танцувам. - Добре.
Студентка ли си? - Да.
Искаш ли да пиеш нещо?
Да вървим.
Гърдите ми все изскачат над роклята...
Хайде, да вървим. - Толкова рано ли?
По дяволите, вдигни я. Всичко се вижда.
Спиш ли?
Да.
Мисля, че съм влюбена в него.
Със сигурност и той - в теб.
Вие ми се свят.
Не съм нормална.
Напротив, нормална си.
Не съм. Не мога да спя на тъмно.
Страх ме е да се возя в асансьор.
Не знам как да се справя с чувствата и така нататък.
Обикновено мисля за нещо друго и ги избягвам.
Както би казала майка ми - за нищо не ставам.
Това не е най-важното.
Късметлийка си, имаш тяло на стриптийзьорка.
Това казвам и аз - никой никога няма да се влюби в мен.
Освен това ще ме скъсат на матурата.
Аз мога да ти помогна.
Нямам бъдеще.
Може би трябва да отидеш на психолог.
Може би причината е в това,
което се е случило, когато си била малка.
В стаята...
... с Бюбю.
Може би трябва да говориш с някого за това.
Светни лампата.
Не преспах с Мино, защото се изплаших.
Знам.
Откъде знаеш?
С времето се научих да разпознавам, когато лъжеш.
Отивам да повърна.
Как си? - Не го очакваше.
Почакай, не!
Подготвяте ли се усилено за матурата?
Не ме интересува! Вкарах го!
Каза ли ти, че баща й си тръгна?
Да.
Животът е такъв, трябва да го приемем.
Животът е като купчина лайна. Всеки ден изяждаш по едно.
Готова ли си да тръгваме?
Искате ли шоколадов мус?
Не. Закъсняваме за училищния съвет.
Довиждане. - Чао.
Животът е купчина лайна! Чуваш ли? Голямо лайно!
Притесняваш ли се за училищния съвет?
Не.
Ще е глупаво да повтаряш.
Късметлийка си. Андре е красив.
За теб нямат добро мнение, трябва да се докажеш.
Нищо ново. А ти? - Поздравления.
А за Марион - поощряват те. - Нищо не се е променило.
Ако не бях получила поздравления, баща ми щеше да ме убие.
Всеки път ги получаваш.
Веднъж не ги получих и баща ми ми направи психоатака.
Професионално изкривяване. "Гладис, връзката ти с властта ли те кара
така да се бунтуваш? Заради момче ли е?"
Де да беше.
Не съм добре. Не знам какво ми е, но не спирам да плача.
Дишай. - Не минава.
Жалка е. Каква нещастница!
Какво искаш? Да те опердаша ли?
За какво говориш? - Не ме докосвай.
Махай се и не се присмивай на приятелката ми.
Вината не е моя, че е жалка. - Разкарай се.
Тази е луда. - Глупачка.
Полудявам като майка ми.
Не си луда, малко си хахо.
И Гладис чува гласове, но е сладко.
Един отбор сме.
Честита Коледа, Мишел.
Всички заминаха на ски.
Исках да видя Андре, но не смеех да отида сама.
"Ще заминем надалеч."
Красива е.
Реших, че през второто тримесечие ще положа усилия.
Все още си нямах представа какво ще правя по-късно.
Изглеждате глупаво, изгорели сте на очила.
Другия път и ти ще дойдеш.
За приятелките ми беше решено: подготвително училище и университет.
Но за мен...
А ти какво прави?
Върна ли се в дискотеката? - Не исках да ходя сама.
Значи като последния път.
За Кант щастието е недостижимо.
Човекът само се пресяга към щастието.
Човекът трябва да е морален. Кара ли ви да се замислите?
Съгласни ли сме, или не с този морал?
Често си задавахме този въпрос през 68-а.
Обичах единствено да танцувам.
От малка танцувах в кафенето пред всички.
Не умеех да говоря, затова танцувах.
В Сорбоната имаше такава специалност.
Както в "Слава". Беше мечта.
Стела, знаеш за класовата борба.
Кои са двата императива според Кант, Стела?
Аз знам. - Клара.
Хипотетичен и категоричен. - Добре.
Майка ми продаде кафенето, за да изплати дълговете.
Една сутрин открихме, че апартаментът е разделен на две.
Помогни ми.
Нямахме достъп до частта, която принадлежеше на кафенето.
Проблемът беше, че останах без стая.
В хладилника.
А майка ми остана без работа.
Вече нямахме и пари.
Беше страхотно. Всички дойдоха.
Джак Никълсън ли е? - Да, елате.
Не мога да откъсна поглед, когато танцува.
Това е любовта. Толкова искам и аз да се влюбя.
Хайде.
Разкарай се, мухльо.
Добре ме изигра предния път.
Не.
Така ли? Значи съм сънувал.
Какво ли си говорят? - Не виждам. Сърди ли се?
Да отидем ли у нас?
Покани ме у тях. - Ще отидеш ли?
Да!
В една мелодия всяка нота е емоция.
После се съчетават като в картина.
До мажор е като първично червено, силно животно.
Дори не говорим за синестезия.
В основата на изкуството стоят емоциите.
Затова всички картини са толкова успешни.
Всички ги разбират.
Говориш за червено, но виж синьото и Ив Клан.
Ясно е, универсално е.
Какво мислиш за Клан? - Не го познавам.
Паска? Кийт Харинг? Полък?
Не знаех кой е той.
Но не можех три пъти поред да кажа "не".
Наистина си странна. Не говориш.
Говоря ти.
Бях наваксала с литературата, но не и с останалото.
Ще пусна малко музика.
Не можех да кажа, че баща ми беше почни расист,
че през повечето време беше пиян и псуваше
и че повтаряше все едно и също.
Какъв срам!
Не говорех за себе си, преструвах се.
Преспа ли с него? - Не.
Глупачка. - Заспах.
Когато съм нервна, заспивам.
Изплашила си се.
Добре, ще сменя тази.
Погледът и после продължавам.
Там беше и приятелят му Теди. Май са част от "Черните пантери".
Откъде знаеш? - Не знам. Не разбрах всичко.
Видя ли го гол? - Не.
Скучно. - Има мека кожа.
Чернокожите нямат косми. - Отвратителна си.
Какво е да си отвратителен?
Здравейте.
Елоди излизаше с Венсан.
Беше станал неин роб. Мисля, че се боеше от нея.
Кой е Палук? Плюк? - Кой?
Плок. - Кой?
Художник. - А, Полък!
Художник, който рисува чрез капки. - Какво?
У приятелите му има плочи, звукозаписно студио.
Навсякъде има книги.
Побързайте, ще започне.
Да, вкъщи идваха непознати. След смъртта на Ален мислех,
че непознатите ще запълнят празнината.
Последният беше момче на 17 г. Някой беше написал на директора,
че поведението му е неморално.
Може би е неморално.
Елоди беше вече наясно.
Само това място ми остана.
Знаеше какво иска.
Убежище, където да се скрия.
Тя искаше да стане актриса.
Знам какво искам да правя после.
След кое? - След матурата.
Първо я вземи.
Искам да уча в хореографска школа.
Не е нужно да учиш, за да станеш проститутка. Няма ли да работиш?
Стига с ученето. Вземи си матурата и си намери работа.
Не намери ли работа? - Изгониха ме.
Защо? - Защото шефът ми каза,
когато разбра, че се развеждам:
"Видях, че живеете в 17-и район.
В сряда водя дъщерите си на танци там.
Може да ви дойда на гости".
"В обявата не пишеше, че задълженията включват секс."
Държах се добре и не казах на жена му.
Между тази свиня и дъртата,
която не наемала разведени жени...
По дяволите...
Не ли? - Не.
Защо? - Има пробна матура в петък.
Разбрах - матурата, вашите, бъдещето...
Дрън-дрън. "Дискотеката е загуба на време."
Ела вкъщи довечера.
Ела след урока ми по виола да гамба.
Не. Баща ми ще дойде довечера. Премести се.
Изминалите години не значеха нищо за приятелките ми.
С наближаването на матурите се връщахме в изходна позиция.
Дори да казвах, че не ми пука,
добре знаех, че от тях зависи бъдещето ми.
А нещастието не идва никога само...
Ивон беше напуснал жена си и постоянно беше наоколо.
Майка ти каза, че баща ти няма да дойде.
Така ли? Тя откъде знае?
Не знам. Какво гледаш? - Филм.
Това го виждам.
Майка ми ми сложи походно легло в коридора.
Харесваш ли такива филми?
Аз ги харесвам. - Не ми пука.
Благодаря.
Не те ли е страх да си сама нощно време?
Чакам да отвори дискотеката. - Сама ли ще отидеш?
Да.
Нямаше го.
Виж ти, вече си редовна тук. Явно Фарида те е харесала.
Искаш ли? - Не, благодаря.
На колко си?
На колко си наистина?
На 17 г. - На 17?
На твоята възраст избягах от вкъщи.
Може би повече няма да се върне.
До днес Берлинската стена...
Три пъти в седмицата се връщах в дискотеката.
Четвъртък, петък и събота. Ходех сама.
Участвах в конкурса "Мис бански костюм".
Разделението на немската територия на две части...
Андре не се появяваше.
Обикалях около Халите, скитах около дома му. Нямаше го.
В училище бях само тялом.
Казвах си, че още имам време.
София беше прекъснала училище.
Официалната версия беше "училищна фобия".
Казах на нашите, че не издържам повече.
Ще се явя на матурата от вкъщи.
Вече живея при мама, което е готино.
Г-це Вламанк, интересува ли ви урокът?
Да. - Тогава го покажете.
Стела, положи усилия. Не е толкова трудно.
"Положи усилия, не е толкова трудно." Колко си глупава!
Баща ми отново се появи.
Съжалявам за онзи ден.
Приятелят ми Лионел беше закъсал и не можех да го оставя.
Как върви в училище? - Добре.
Имаш ли си гадже? - Не.
Хубаво. Всички мъже са тъпаци.
Майка ти справя ли се? - Работи в шикозен ресторант.
И аз работя там през уикенда. - Така ли?
Аз съм сервитьор в бар в "Шапел".
Ела да ме видиш, ще ти дам адреса. - Добре.
Не обичах да работя с мама. Майка и дъщеря приличахме на слуги.
Ще успеете в живота.
В кафенето имаше и друга Рози.
Мину?
Затова наричаха майка ми Мину.
Разведена сте. Нищо не мога да ви пожелая.
Тези почивки са приятни. - Да, нали?
Ако реша, до две седмици мъжът й ще й сложи рога.
Не е в нейна изгода да се величае.
Добре ли си? Нищо не яде. - Не обичам агнешко.
Не обичаш ли? - Не.
Не си ми казал. - Гладна ли си?
Мога да ти приготвя нещо. - Да, може.
Не, благодаря.
Искаш ли да го подържиш? Ето, миличка.
Стела? - Да.
Ще ми сипеш ли сок?
Благодаря, мила.
Искаш ли деца? - Не.
Защо? - Рано й е.
На колко си години? - На 17.
Рано е, първо ще учи.
Какво искаш да учиш? - Не знам.
Серж!
Събуди се! Заспиваш. - Какво? Не заспивам.
Напротив.
Поне бебето ще има нормален живот.
Майка, която работи в банката, баща.
Ще дойдеш ли у нас?
Добро е. - Харесва ли ти?
Искаш ли да те запиша?
Следвай мелодията. Ако не се справяш, ще ти помогна.
Ще пееш ли с мен? - Да.
Представи си... Представи си, че съм там.
Накарай ме да вдишам, да не мисля.
Да не мисля за това.
Неприятности си търся, когато теб те няма.
Любов не искам, не се тревожи.
Още мечтая.
И мечтая, и сънувам.
Още сънувам теб.
Сънувам теб.
Още мечтая.
И мечтая, и сънувам.
Мечтая отново да ме прегърнеш.
Ела и се опитай.
Скъпа, недей. Скъпа, не плачи.
Не ни остава друго,
само да се обичаме.
Още мечтая.
Още сънувам теб.
Още те обичам.
И мечтая, и сънувам.
Мечтая да ме прегърнеш.
Мисля, че каза "обичам те".
Просто така ме обичаш силно? - Причуло ти се е.
Пак ли?
Къде отиваш? - Закъснявам.
Флобер представя г-жа Арну като провидение за героя си Фредерик.
Процесът се формира незабавно.
Бавен или незабавен, той не говори за това какво е любовта.
Платон се опитва да отговори на този въпрос в "Пир".
Ще ви цитирам откъс, който показва...
Поздравления! Ще спреш да се цупиш.
Мъжът и жената са произлезли от едно и също създание.
Зевс ги разделя, за да ги накаже за високомерието им.
Въпреки комичния аспект на сюжета, той показва липсата...
Тихо, Стела! Това е въпрос,
върху който ще помислите, докато четете текста на страница 32.
На другия ден започна двуседмичната Великденска ваканция.
Отидохме в къщата на родителите на Гладис.
Не му взех номера, не казах нищо, нито дори дали ще се видим.
Каква глупачка!
Не спирах да мисля за него.
Всички се записаха на уроци по езда, направих го и аз.
С тези, които искат, може да се забързаме.
Аз бях дотук.
Не мисля, че ездата ми харесваше. Преди не бях яздила.
Знаеш ли какво искаш да правиш после?
Да напиша книга.
Не те ли е страх от провала?
Не мисля за него.
Искам да обуздая гласовете в главата си.
Ето.
Когато се прибрах, майка ми ми беше наела таванска стаичка в квартала.
Не можех повече да спя в коридора, а Ивон - в хола.
По дяволите.
Казваше, че вече не се търпи.
Божичко, не можеш ли да си оправиш леглото? Ядосваш ме!
Какво правиш?
Ти какво правиш? Хубаво го подпъхни отдолу.
Подпъхни го от всички страни, иначе ще се събудиш на матрака
и със сигурност ще мрънкаш.
Ето така.
В онзи ден получих просветление.
С танците беше свършено и осъзнах нещо.
В живота трябваше да свириш на пиано.
Никога не ти е скучно, ако можеш да свириш.
Никога няма да си сам.
Може ли меню?
Само трябваше да намеря пиано.
Внимавай, тя е актриса. Мария нещо си.
Паком. Знам.
Усмихни се, за да не си загубя работата.
По дяволите.
Отивам до тоалетна.
Какво желаете?
Не трябва да стоите тук. Това място не е за вас.
Благодаря.
Какво ти каза? - Да се махна оттук.
Каква е тази работа?
Може би няма да е там.
Може би щеше да се престори, че не ме познава.
Може би нямаше да го интересувам, след като вече преспа с мен.
Ще тръгваме ли?
Къде се изгуби?
Бях на почивка с приятелки.
Не говориш за себе си.
Какво искаш да правиш, когато пораснеш?
Не знам.
Да свиря на пиано.
Не ми задаваш въпроси за мен.
Не те ли интересува?
Интересуваш ме.
Може би някой ден ще мога наистина да говоря с него.
Аз имам бележки. - За "Фалшификаторите" ли?
Искам ги. - Цяла година трябваше да ги правим.
Госпожица Идеална, стига.
Ако бяхте добре организирани...
В учебника има урок. Носиш ли го?
Не мисля. - Кой си носи учебника по латински?
Благодаря.
Не ти ли пука за матурата? - Изобщо. А на теб?
Не ми пука. Не ми трябва за Художествената академия.
Какъв е смисълът да учим така, като идиоти?
През цялото време забравяме каквото досега сме знаели.
Тоест?
Първо, всеки ден забравяме, че ще умрем.
При мен е обратното. Страх ме е, че няма да живея пълноценно.
Какво правите? Да не се чукате? Елате да учите с нас.
Ивон беше зарязал майка ми.
Когато вече беше свободна, любовникът й не я искаше.
Дори се беше изсрал в плика със семейните ни снимки.
Бийте наред. - Чакай ме у нас.
Разкарай се, негро!
Да се махаме!
Стела, ще ми кажеш ли колко е часът?
Пет без десет.
Реших, че това е знак да си тръгна,
че дискретно ми казва, че съм излишна.
Тръгваш ли си? - Да, имам час по латински.
5 ч. е, не е ли рано?
Далеч е.
Това е.
Чао.
Приемах всичко лично.
Не само че не мислех, но и реагирах глупаво.
С майка ми имахме среща с баща ми, за да подпише документи.
Нямахме новини от него.
Знаехме, че е зарязал момичето само с бебето.
Майка ми се притесняваше.
Какво ще пиете? - Нищо.
Чаша вода. - Вода ли?
Серж, сърдиш ли се? - Не. Не ми досаждай.
Стига. Нанар ли те подреди така?
Отиваме у Нанар, новия ми най-добър приятел.
Той ми разби физиономията.
Защото спя с Веро.
Веро е жена му.
Страхотно! Прекрасна атмосфера.
Умря преди година.
Беше на 18 г.
Беше толкова добър.
Много ми липсва.
Намери ли?
Нямаше "Кантербрау" и взех "Крьоненбург".
Добре си направил.
Това е дъщеря ми Стела. Това е Бернар.
Майка й Рози. - Здравей.
Ела и ме прегърни.
Красива си, момичето ми.
Ето. Подпиши се.
Не го чети. Довери ми се. Подпиши се отдолу.
Веро.
Веро, ще ми налееш ли една бира?
Може ли да ми налееш една бира?
С фъстъци. Ти искаш ли фъстъци?
Не, благодаря.
Бернар, помогни ми, тези двете ми се подиграват.
Защо му се смеете? Той е добър.
Не е това. - Така ли?
Просто сме изморени.
А вярвах, че детето ще има добър живот. Грешала съм.
Този живот ще го погуби.
Не му отне дълго, преди да ги напусне.
Не вземаше често сина си.
Хранеше го със закуски в подозрителни хотели.
Достатъчно, за да повикат социалните.
След това баща ми стремглаво пропадна.
Пусни ме! Пусни ме! Помощ! Помогнете!
Млъкни! Млъквай! - Пусни ме! Помощ!
Писа ли, че е интервенционализъм? - Аз - да.
Ако не си писала, че "Новият курс" е интервенционализъм,
значи си много глупава.
Добре ли си? - Да.
Поне вече мина.
Кучка, не ме докосвай!
Майната ти на теб и на кафенето ти! - Моля?
Достатъчно! - Мери си приказките!
Ти й сервирай тъпата салата.
Не може да бъде! - Майната ти!
Веднага се върни!
Сериозно ли? На теб говоря!
Не ме докосвай! Ясно?
Откачалка!
Пусни ме!
Не може да се биеш, ако някой не ти харесва.
А ти не може да си толкова глупава!
Остави ме, спокойна съм. А вие сте досадни, мудни, мъртви отвътре.
Има проблеми вкъщи.
Моля? Какво каза?
Нямаш ли проблеми вкъщи?
Като моя приятелка, трябва да ме защитиш.
Не ви ли учат на това у вас?
Преструвки! Всеки е сам за себе си.
Глупави сте като вашите.
Стела! Стела, върни се!
Омете се. - Тръгна ли си?
Да, разкара се.
Прекалих.
Спокойно, заради стреса покрай матурите е.
Аз не отидох.
Искаш ли да те изпратя?
Къде отиваш?
В дискотеката. - Добре.
Добре.
Добре ли си?
Добре съм. Скучно ми е.
Тръгвай си, ако ти е скучно.
Взела съм ги!
Много се радвам, момичета!
Браво!
Това е Стела. Може би трябва да отидем.
Няма нищо лошо в поправката. - Жалко е.
Не. - Не ме ядосвайте, няма да отида.
А ако ти подарим нещо? - Глупости.
Една касетка.
Касетка и пуловер.
Дай пет.
Тук ли си? Извинявай, нямах време да оправя леглото.
Много бързах. Е, ще я вземеш ли?
Не знам.
Беше глупаво да напуснеш работа.
Още по-глупаво беше, че напсува шефката.
Ела, ще те черпя един сладолед.
Не се тревожи, шефката вече е наказана.
Защо?
Спя с мъжа й. Има си чифт рога.
Беше видяла кога шефката й има час при зъболекаря
и "случайно" го беше срещнала.
Вече съм стара.
Животът можеше да е лайно, но майка ми добре го овкусяваше.
"Нашето сърце най-добре познава любовта."
Тихо, тихо. Това беше! Успя!
Благодарение на приятелките си си взех матурите.
Щях да отида в университета.
Дойде време за ваканцията.
Отидохме в Италия.
Отново срещнах Мино и светлосините му дрехи.
По-късно ще мисля за Андре.
Каза ми... - Забавлявай се, наслади се.
Не го приех добре.
Понякога си пея песента му.
А за бъдещето ще мисля в началото на учебната година.
Превод ВЕЛИНА ТЕРЗИЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО