Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TOUKOKUUN 7. PÄIVÄNÄ 2022 -
MAAILMAN PARHAAT LGBTQ+ KOOMIKOT -
KOHTASIVAT LOS ANGELESIN GREEK THEATRESSA -
HISTORIALLISTA KOMEDIAILTAA VARTEN.
Taiteilijat, joka käyttävät kokemuksiaan yhteiskunnallisen muutoksen vuoksi,
ovat niitä, joilla on kyky muuttaa maailmaa.
MATKA GREEK THEATREEN VAATI 100 VUOTTA, SUKUPOLVIEN MÄÄRÄTIETOISIA KOOMIKKOJA -
JA LUKEMATTOMIA VITSEJÄ.
Kerroin äidilleni 14-vuotiaana,
että haluan koomikoksi, ja hän sanoi: "Olisi ehkä parempi, että kuolet."
Hetkessä ei tajua, mitä vastoinkäymisiä -
queerit stand up -koomikot kohtaavat päästäkseen telkkariin,
elokuviin tai jopa Instagram-feediin.
Olen huono tässä.
Näytänkö hyvältä?
Kun aloitin, queer-koomikkoja ei ollut paljon.
Todennäköisemmin kuuli huumeista kuin homoudesta.
Kun aloitin, jos joku puhui homoudesta, useimmat pudistelivat päätään -
tai yrittivät ymmärtää kuulemansa.
Kaikki voivat kertoa kokemuksesta, kun joku on huutanut: "Hintti!"
Kerran joku huusi: "Juutalainen!" Vastasin: "Niin."
En ollut avoin, kun aloitin komedian -
40 vuotta sitten. Mitä hittoa?
Se oli pelottavaa monille.
Heidän piti olla kaapissa suojellakseen uraansa.
Heidän piti tehdä vaikea päätös.
"Tulen kaapista. En salaa sitä enää."
"Riittää jo. Asioiden on muututtava. Asioiden pitää kehittyä.
Siirrytään eteenpäin."
Vallankumousta ei televisioida.
Tässä ei ole kyse seksuaalisista mieltymyksistä.
Se on liike oikeudesta rakkauteen.
Jos en enää harrastaisi seksiä naisten kanssa, olisin silti lesbo.
Oli tärkeää, että meidät nähtiin, pitäisi nähdä ja voimme olla hauskoja.
En olisi onnellinen lesbo.
On monia, jotka tulivat ennen meitä. Olemme tehneet tätä jo kauan.
Suuri joukko ihmisiä, jotka ylittävät ajan ja aikakauden.
Matkamme on ollut pitkä.
Queer-komiikkaa, queer-historiaa. Kaikesta pitäisi puhua,
ja nyt on aika, kun siitä voidaan puhua.
Oletteko valmiina tekemään historiaa?
TOUKOKUUN 7. PÄIVÄ 2022
Teemme esityksen,
jossa on 22 LGBTQ+ esiintyjää.
KOOMIKKO
Sitä ei olisi tapahtunut 20 vuotta sitten.
Se on ihmeellistä.
Nyt on parempi olla stand up -koomikko kuin koskaan ennen historiassa.
Koska kaltaiseni eivät päässeet osaksi peliä pitkään.
Homous oli jotain, mitä piti pelätä myöntää yksityiselämässä.
Kun olin nuori koomikko, homofobia oli yleistä.
Piti olla varovainen siitä, mitä teki, kenelle puhui ja kuka tiesi.
Sellaista se oli silloin.
Se uhkasi koko uraa ja koko elämää.
Hei. Homot haluavat pitää hauskaa.
Kaikenlainen komedia on hyväksyttyä.
En uskonut sen olevan mahdollista elämäni aikana.
Kunhan se sopii sinulle. - Sopii hyvin.
Hyvä juttu. - Joo. Olemme kaikki hermona.
Me kaikki samassa huoneessa.
Hullua! Niin. Todella on. Hyvin erityistä.
Kun aloin työskentelemään,
tein Last Comic Standingia,
ja kysyin, että pitäisikö minun olla huolissani ulostulosta?
Vitsi, jonka aion kertoa televisiossa, on vain siitä, että olen homo."
He vastasivat: "Niin. Sitä olet.
Ei tarvitse salata itseäsi." Vastasin:
"Siistiä!"
Kiitos kuuluu heille, jotka tulivat ennen minua.
Tämä tyttö on heitetty pois maista,
koska hän on kiinnostunut feministisestä liikkeestä.
Hän on tehnyt paljon naisten hyväksi. Tervetuloa, Robin Tyler!
Joskus materiaalini suututtaa ihmisiä. En tiedä miksi,
koska kerron vain totuuden, mutta jotkut harmistuvat.
Eräs mies nousi ylös ja oli todella ilkeä minulle.
"Hei. En pidä siitä, mitä sanot."
Ja hän sanoi jotain, minkä piti ärsyttää minua:
"Hei, oletko lesbo?"
Sanoin: "Hei. Oletko sinä toinen vaihtoehto?"
KOHTAUS - ROBIN OTTO - 1
Milloin tajusit olevasi lesbo?
Kun lääkäri toi minut maailmaan. Ei.
Äitini toi, ja lääkäri löi minua. Minä löin takaisin.
Silloin tiesin olevani lesbo.
Tulin ulos,
kun olin 16-vuotias, vuonna 1958.
Kutsuin itseäni preerian pikku lepakoksi, koska olin Kanadan preerialta.
Luin pienen artikkelin, jossa sanottiin:
"Jos olet nainen ja rakastat toista naista, olet lesbo.
Muut voivat sanoa, että se on väärin, mutta se tuntuu oikealta. Se on oikein."
Del Martinin ja Phyllis Lyonin teksti.
Ajattelin: "Siinä se on. Olen lesbo. Kerron kaikille."
Se oli kuin sain tietää olevani Oinas.
Menin kotiin ja kerroin äidilleni, mutta hän ei pitänyt siitä.
Mutta sen tekstin takia en tuntenut syyllisyyttä,
en ollut koskaan kaapissa.
Kaapit ovat pystysuoria arkkuja. Voi vain tukehtua kuoliaaksi.
Muutin New Yorkiin vuonna 1962 -
ja tapasin naisen, joka näytti aivan Audrey Hepburnilta,
Pat Harrisonin.
Sanoin: "Rakastan sinua ja menemme naimisiin."
Patin kumppani ei tykännyt.
Mutta olinkin Pattyn kanssa 55 vuotta.
Pattystä ja minusta tuli Harrison ja Tyler -komediatiimi.
Haluan kertoa, että Patty ja minä tapasimme oudolla tavalla.
Ajoin rekkaa, ja hän lastasi sitä.
Siihen aikaan teimme feminististä materiaalia,
ja yleisömmekin olivat kaikki homoja ja lesboja.
Ihmisiä alkoi tulla ulos enemmän silloin,
koska lesbojen ja homojen kansalaisoikeuksista oli tulossa liike.
Vuonna 1969 Stonewall tapahtui.
Homomaailmassa sillä oli auto kaiku.
Se oli ensimmäinen kerta, kun puolustimme itseämme.
Stonewall-kapinaa pidetään yleensä homojen taistelunhaluisuuden alkuna.
Stonewall oli baari Greenwich Villagessa New Yorkissa.
Suosittu homopaikka.
Poliisit rynnäköivät paikalle. Ihmiset päättivät taistella vastaan.
Siitä alkoi poliittinen liike, ja poliittisen liikkeen asia oli ulostulo.
Nuoret vastakulttuuriset homot halusivat vallankumouksensa.
Queer on ollut ja tulee aina olemaan tässä maassa.
Stonewall oli tärkeä koetinkivi, mutta se ei alkanut siitä.
Oli ihmisiä, jotka olivat saaneet mainetta ennen toista maailmansotaa.
Rae Bourbon on täydellinen esimerkki siitä.
Vaikka huhut sanovat muuta,
Nimeni on Rae eikä Mary.
Olet ehkä kuullut ilkeitä juoruja.
Vakuutan, että se ne ovat järjettömiä.
1920-luvulla saavutettiin paljon edistystä näkyvyyden suhteen.
"HIENOHELMOJEN PARAATI"
Mutta lama ja sitten toinen maailmansota toivat konservatiivisuuden ajan.
Toisen maailmansodan jälkeen syntyi punaisten pelko -
ja laventelien pelko.
Silloin uskottiin,
että homot ovat uhka Yhdysvaltain turvallisuudelle.
Stand up -koomikot olivat 1950- ja 1960-luvuilla -
pääosin heteromiehiä.
Monille heidän komediansa pääpiirre oli homolta vaikuttamisen pelko.
Mel Brooks ja Carl Reiner. Hienoja koomikkoja,
mutta suuri osa heidän materiaalistaan keskittyi homolta vaikuttamisen -
pelkoon ja ahdistukseen.
Minua kiehtoo, kun kerrot henkilökohtaisia asioita historian suurista henkilöistä.
Erityisen kiinnostava on kenraali Custer. Hintti.
Ei, puhumme kenraali Custerista. Hän oli kenraali.
Olin siellä, Charlie. Hän on hintti.
Se oli hyvin sortavaa aikaa.
Mutta Stonewallin jälkeen alkoi ilmetä kulttuurinen muutos.
Minusta kulttuurinen muutos heijastui komediassa, jota tehtiin.
Viimeinen tilaisuus.
Jos kukaan ei ilmoittaudu grilli-illan sokkotreffeille 20 minuutissa,
perun grilli-illan sokkotreffit.
Harrisonilla ja Tylerillä oli iltaohjelma, jonka kirjoitin.
Peruutan tupakan käärimiskisan,
menen alakertaan ja teen jotain siivotonta porealtaalle.
He olivat trendikkäitä,
tiimi ruudulla ja sen ulkopuolella, mutta he eivät tulleet ulos julkisesti.
Huomenta, enkeli.
Huomenta, punapää.
Haittaako savu? - Jestas. Ei lainkaan.
Siihen aikaan ei ollut yleisesti hyväksyttyä sanoa lavalla olevansa homo.
Paitsi jos esiintyi yksinomaan homoyleisölle ja homoyhteisölle,
ja kaikki tiesivät, että oli homo, joten siitä voi puhua.
Esiinnyin ennen Fairmont-hotellissa San Franciscossa.
Täysin maltillista.
Yritysjohtajia tai yläluokan ihmisiä,
mutta poistin pukukoodin arki-iltaisin,
ja siellä näkyi lesboja tanssimassa haalareissa ja varvastossuissa.
Ja pikku laseissa.
Se oli mahtavaa.
En ole pitänyt itseäni klassisena stand up -koomikkona.
Kyse oli aina hahmoista.
Olen täällä heteroyhteisön puolesta luomassa yhteyttä homoyhteisöön,
ja toin Rauhan quichen.
Totta puhuen, monet meistä Calumet Cityssä luulivat,
että quiche aiheuttaa homoseksuaalisuutta.
Oikeat miehet eivät syö quicheä. He eivät osaa kirjoittaa sitä.
Tein hahmoja alusta asti -
halustani tehdä paremman maailman.
Tässä on neiti Ernestine Tomlin AT&T:stä.
Minusta Ernestine voi muuttaa maailmaa.
Hän pysäyttäisi AT&T:n monopolin, ja asiat olisivat paremmin.
Ei, se ei ole maa.
Ei, olemme paljon suurempia.
Komedia heijastaa usein sitä, mitä koemme.
Ehkä se näyttää tien, kertoo tai antaa vihjeitä siitä, miten asiat voisivat olla.
Kaksi nättiä naista asuu naapurissa -
vihreässä talossa, jossa on kolme koiraa pihalla.
Kysyin, miksei heillä ole isää talossa.
He vastasivat, että he ovat lesboja.
Näin heidän suutelevan toisiaan kuistilla eilen.
Taidan muuttaa nimeni Edith Annista lesboksi.
Se kuulostaa söpöltä.
Olin pääosin tullut ulos homojen edessä.
En julistanut sitä tai pitänyt lehdistötilaisuutta tai mitään,
mutta se oli 70-lukua.
Minulle tarjottiin Time-lehden kansikuvaa vuonna 1975, jos tulen ulos.
minua loukkasi se, että he luulivat minun vaihtavan seksuaalisuuteni tai elämäni -
lehden kansikuvan takia.
"OLEN HOMOSEKSUAALI" HOMOJEN HYVÄKSYNNÄN TOIVO
He vain halusivat tehdä artikkelin homoista. Mikäs siinä,
mutta oli hyvin aikaista tulla ulos.
HOMOJEN OIKEUDET: SYNTYYKÖ TAKAISKU?
Maailma ei ollut vielä niin hyväksyvä.
Jeesus rakastaa minua
HOMOVASTAINEN AKTIVISTI
Anita Bryant tunnettiin ennen appelsiinimehun myyjänä.
Ei enää.
Hän yrittää kumota Daden piirikunnan uuden lain,
joka suojelee homoja töissä ja asunnon saannissa.
Anita Bryant oli "laulaja".
Anita Bryant päätti, että hän on uudestisyntynyt,
ja hän päätti kampanjoida homoseksuaalien oikeuksien poistamiseksi.
Kaikkialla maassa alettiin vastustaa homojen oikeuksia.
Puhumme siitä vaarasta, että homoista tulee roolimalleja lapsillemme.
Sillä olisi kauaskantoinen vaikutus lapsiimme ja kansaamme.
Se sopii, että he ovat uudestisyntyneet, mutta miksi pitää palata sellaisina?
Homoseksuaalit eivät voi lisääntyä biologisesti,
mutta heidän täytyy lisääntyä värväämällä lapsiamme.
Nimeni on Harvey Milk,
ja tulin värväämään sinut!
Olen kyllästynyt kuuntelemaan Anita Bryantteja,
jotka kääntävät Raamatun sopimaan omiin vääristyneisiin näkemyksiinsä.
Komediasta tuli vastarinta.
Heitä piti naurattaa. Heti kun heidät sai nauramaan ja rentoutumaan,
he olivat mukana.
Vain musiikin ystävät vihaavat Anita Bryantia enemmän kuin homot.
Bryantin takia tajusimme,
että taistelu vaati poliittista organisoitumista.
Huumori oli tärkeä osa liikettä.
A STAR-SPANGLED NIGHT OIKEUKSIEN PUOLESTA 1977
VUONNA 1977 LILY TOMLIN PITI ESITYKSEN HOMOJEN OIKEUKSIEN PUOLESTA -
HOLLYWOOD BOWLISSA. "THE STAR-SPANGLED NIGHT FOR RIGHTS"
VARAINKERYY JÄRJESTETTIIN...
Kiitos paljon.
...VASTAUKSENA ANITA BRYANTIN HOMOVASTAUSELLE LIIKKEELLE
On mukavaa saada näin lämmin vastaanotto.
Muistatteko, kun joskus menimme maasillan alle spraymaalin kera -
ja kirjoitimme nelikirjaimisia sanoja?
Ja sitten joku aikuinen muutti sanan "Buickiksi".
Star Spangled Nightia pidettiin ihmisoikeuksien hyväntekeväisyysasiana,
mutta se oli pohjimmiltaan homokeskeistä.
Ja eihän kukaan toki ollut silloin homo.
Vain ujo.
Siellä oli valtava homoyleisö,
ja halusin mennä, koska halusin nähdä Richard Pryorin.
Tuottaja pyysi minua kutsumaan Richard Pryorin esitykseen.
Ystävystyimme, kun hän oli ensimmäisissä spesiaaleissani.
Olimme kuin sielunystäviä komedian suhteen,
ja hän oli yksi suosikeistani.
Sanoin: "Jos kysyt Richardia, saat Richardin."
Tulin tänne -
ihmisoikeuksien takia ja...
Kiitos.
Tajusin, että siinä on oikeasti kyse siitä,
ettei jää kiinni muna suussaan.
Kun Richard esiintyi, yleisö meni sekaisin.
Ja yksi idiootti tuli tänne ja julisti itsensä homoksi.
"Kyllä. Imen munaa.
Ja olen pormestari. Uskon, että minulla on oikeus imeä munaa."
Kukaan ei tehnyt mitään.
Kaikki, kuten politiikassa sanotaan, ohittivat asian.
Olen imenyt munaa.
Vuonna 1952 imin Wilbur Harpin munaa.
Se oli kaunista.
Richard Pryor on yksi queer-komedian kirkkaimmista tähdistä,
mutta emme voi puhua siitä.
Hän ei katunut sitä, että hän puhui rakkauksistaan -
ja kaikesta, mitä hän oli tehnyt.
Minusta on yhä hämmästyttävää,
että hän oli niin rehellinen 1960- ja 1970-luvuilla.
Wilbur antoi sitä hyvin ja laittoi reidet vyötäröä vasten.
Siitä laukesi nopeasti.
Sitten Richard hyppäsi siitä...
Missä niggat ovat?
Näen noin neljä täällä. Ja he ovat hajallaan.
Hän tunsi olevansa valkoisten tapahtumassa. Richard ei pitänyt siitä.
Mutta te valkoiset pidätte hauskaa. Puhutte oikeuksistanne.
Hän ällistytti yleisön.
Kun niggat paloivat Wattsissa,
te kusipäät teitte mitä halusitte Hollywood Boulevardilla.
Ette välittäneet paskaakaan.
Tiesin, että jotain sellaista voi tapahtua.
Tässä illassa on kyse ihmisoikeuksista.
Ja minä olen ihminen.
Hän sanoi: "Voitte suudella rikasta mustaa persettäni." Ja lähti.
Tietenkin sitä seurasi kaaos.
Sanoin: "No...
Hän sai asiansa sanottua. Hyvä niin."
PRYOR HYÖKKÄÄVÄ YLEISÖÄ KOHTAAN
Koomikot. Olemme jokaisen taistelun eturintamassa.
Muut luulevat, että homot ovat kaikki samanlaisia.
Ei se niin ole.
Homoja on kaikenlaisia.
On homoja naistenvihaajia.
On rasistisia homoja, ja se on otettava huomioon.
Sitä komedia tekee.
Komedia on sokeri, joka peittää lääkkeen.
Kun naurat, et lyö ketään naamaan, koska hän nauratti.
Jokainen koomikko, joka käyttää työtään vastustaakseen -
kiihkoa ja vihaa, mikä rajoittaa ja valvoo mahdollisuuksiamme,
on aktivisti.
Kukaan ei ollut aiemmin ulostullut komediassa.
Patty kehotti siihen, mutten osannut tehdä siitä hauskaa.
En voinut jäljitellä ketään, joten minun piti keksiä se itse.
KOMEDIAKAUPPA
Seuraava vieraamme julkaisi uuden albumin Always a Bridesmaid, Never a Groom.
Tervetuloa, Robin Tyler!
Päädyin Norm Crosby Show'hun ulostulleena lesbona.
Olin ensimmäinen TV:ssä.
Pariton-parillinen suunnitelma ei toimi täällä, vai mitä?
Pariton-parillinen. Homot menevät maanantaina ja heterot tiistaina.
Minkä vuoksi se on?
Olin ulkona homomiehen, Terryn, kanssa. Hyvin ylpeä.
Yksi äijä sanoi: "Tiedän, mikä olet. Olet homoseksuaali.
Mielestäni teidät homoseksuaalit pitäisi pistää jonnekin saarelle."
Terry sanoi: "Niin, sitä kutsutaan Manhattaniksi."
Vitsailin siitä, että Anita Bryant on kristillisyydelle sitä...
...mitä numeromaalaus on taiteelle. Eikö?
Sitten lehdessä sanottiin, että avoimesti lesbo Robin Tyler kohtaa Bryantin.
Menetimme sopimuksemme televisioyhtiön kanssa.
Se oli rankkaa. Meillä oli kohokohtia ja hienoja kokemuksia.
Se sattui.
Koska se oli rohkeaa.
Hyvästit tänään
Ja saata minut huomiseen
Teimme, mitä piti...
Se vaati rohkeutta ja sitoutumista,
koska jokainen sana on luoti.
Niin on ladattu ase. Kaikki, mitä sanoo, löytää kohteen.
Sitä ei haluttu kuulla.
Tämä on ollut riski.
Olemme kaikki... Siksi emme tulleet ulos 1970- ja 1980-luvuilla.
Se riski oli aina läsnä.
SANTA MONICAN LAHDEN ALUE EI ENÄÄ HILJENE!
HOMOPRIDE LÄNSI
Asiaa ei voi viedä eteenpäin ilman vastarintaa.
Tiesin, etten voinut lopettaa taistelua.
Sanoin Pattylle, etten lopeta taistelua,
koska ihmiset kuulivat komediassa jotain, mitä ei kuule muuten.
Jos ei tunne homoja, heitä voi pelätä.
Heti kun aloimme tulla ulos,
ihmiset tajusivat, että kyseessä oli heidän poikansa tai serkkunsa.
Emme olleet enää vitsin kohde.
HOMOJA SUOJELEVA LAKI KUMOTTU
Emme puhu vallan rakkaudesta.
Puhumme rakkauden vallasta, ja se vahvistaa meitä.
Meidän pitää olla vapaita. Meistä tulee vapaita.
Meistä tulee vapaita, koska olemme kaikkialla!
OLEMME KAIKKIALLA
Asioita on parannettava kaikilla elämänaloilla niin,
että kaikilla on vakaat ja yhtäläiset mahdollisuudet päästä jonnekin -
tai voida toteuttaa elämäänsä.
Se on minun lähestymistapani komediaan.
Sillä saattoi olla vaikutusta.
Ennen ei puhuttu homoista, mutta olen homo.
Ja nämä kaksi naista,
kaksi arvokasta esiintyjää,
molemmat vaativat muutosta -
omilla tavoillaan 70-luvulla!
Yksi hyvin erityinen henkilö, Jane Wagner.
Loistava lahjakkuus, joka on vaikuttanut minuun enemmän kuin kukaan muu.
Hänen kanssaan jaan tämän kunnian.
Esimerkki rohkeudesta, uskollisuudesta itselleen ja totuuden puhumisesta.
Homot alkoivat edetä 1970-luvulla,
ja voi vain toivoa, että lopulta seuraava koomikkoryhmä voi jatkaa.
Olen iloinen voidessani esitellä jonkun hyvin erityisen.
Joskus kaipaan Chiquita-banaania
Sitten haluan rapusalaattia Vetäkää vaan minut ulos kaapista!
Sandra Bernhard.
Minusta tuli Lily Tomlinin fani, kun näin hänet Laugh-Inissä.
Hän oli kuin ilmestys.
Kaikilla on omat koetinkivet.
Se on tärkeää.
Yhteys, joka meillä on muihin homotaiteilijoihin -
on todella vahva.
Ja Sandra oli...
Kaikki, mitä hän teki... Halusin olla kuin hän.
Komedia on voide, joka sanoo:
"Aion rauhoittaa sinua, tasoittaa kaikki pelkosi -
ja vapautan sinut omasta sorrostasi."
Minusta on reilua, että tuodaan osa teistä kaapista.
Sandra Bernhard. Hänet tunnettiin,
koska hän oli elokuvassa Koomikkojen kuningas.
Martin Scorsesen elokuva Robert De Niron kanssa.
Sandrasta tuli vieläkin kuuluisampi esiintymisistään David Lettermanissa.
Aina kun hän oli mukana, se oli tapahtuma.
Ennen kuin päätämme... - Näytänkö, miten saan vauvan?
Älä. Ei, emme halua...
Minusta esiintymiseni on varietee-esitystä,
koska se sisällyttää esityksen kaikki elementit.
Se on kuin takauma 70-luvulta.
Silloin tehtiin varieteeta.
ja se oli kuin amerikkalaisen viihteen ydin.
Tulen sinne.
Varieteet 1970-luvulla olivat kuin kaleidoskooppi.
Niissä oli hahmoja, musiikkinumeroita ja asuja.
Nuoret queerit 70-luvulla ajattelivat: "Tässä maailmassa haluan elää."
Varieteet olivat iso osa elämääni, kun olin nuori.
Ajattelin: "Tuota haluan tehdä."
Rakastin Flip Wilsonia. Hän oli varieteessa.
Ja Geraldine oli hyvin tyylikäs.
Seurasin sinua kauan sitten.
Hän ei sanonut: "Olen mies mekossa."
Geraldine oli hauska, mutta oli samalla dragissa.
Pidän varieteesta, ja olen kirjoittanut lukuisille ihmiselle.
Osallistuin The $1.98 Beauty Show'hun -
ja voitin.
Luulin, että hän oli Kris Kristofferson.
He katsoivat esityksiä ja ehkä näkivät itsensä laulussa,
puvussa tai näyttelijässä.
Viisikymmentä vuotta sitten!
Ne olivat paikka implisiittisille sekä eksplisiittisille queerdoille.
Ne loivat esikuvan 60- ja 70-luvuilla queer-ihmisille,
koska heillä ei ollut sellaista julkisesti saatavilla.
Herkullista.
Vuonna 1984 tapasin John Boscovichin.
Aloimme kirjoittaa materiaalia ja kappaleita.
yhdistimme populaarimusiikin, komedian ja kommentaarin,
ja siitä tuli esitykseni Without You I'm Nothing.
On ensimmäinen työpäivä ja ensimmäiset treffit pomon kanssa.
Hän vie minut San Franciscon kierrokselle, josta en ole edes unelmoinut.
Sandra Bernhard integroi -
narratiivin tarinankerrontaan, lauluihin ja glamouriin.
Se oli täynnä queer-herkkyyttä -
ja se oli aivan uudenlainen tapa tehdä komediaa.
Kävimme Lombard Streetillä, maailman kiemuraisimmalla tiellä,
mutta minä olin vaakasuorassa.
Yritimme olla hauskoja ja tehdä jotain nokkelaa, hullua -
ja kapinahenkistä.
Without you I'm Nothing oli myös erittäin poliittinen,
koska Ronald Reaganin vuodet alkoivat -
hyvin konservatiivisella republikaanisella ja uskonnollisella oikeistopolitiikalla.
Uskonnollinen Amerikka herää -
ehkä juuri ajoissa maamme tähden.
Asiat muuttuivat. Koimme seksuaalista vapautumista,
homojen vapautumista ja niiden kahden yhteentuloa.
Ja samalla meitä rangaistiin siitä.
Tiedän pastoreita, jotka ovat heteroseksuaaleja ja elävät normaalisti.
He tulivat luoksemme aktiivisina homoseksuaaleina.
Näytimme Jeesuksen Kristuksen evankeliumin. He uudelleensyntyivät.
Elämäntyyli muuttui.
Mietin: "Miksi tukahdutamme toisemme? Miksi haluamme viedä asioita toisiltamme?
Miksi pettymyksemme ja traumamme haittaavat muita?"
"ENEMMISTÖ" VASTAAN HOMOT
Homojen vapautusliikkeen idea on:
"Haluan ilmaista seksuaalisuuttani niin kuin minun pitää."
Homokulttuuri oli ulostullut, äänekäs ja ylpeä.
mutta poliittinen ilmapiiri homoille 1980-luvulla -
muutti homokulttuurin sävyä.
Se oli läpsäisy naamalle,
jonka takia ihmisten piti ryhtyä poliittiseksi ihan eri tavalla.
Christopher Streetiltä Castrolle.
Stonewallin yöstä viikkoon, jona Judy Garland kuoli.
Little Richardista Liberaceen.
Rytmi on kiistaton.
Elämme hyvin nujertavaa aikaa.
Aids-epidemia levisi.
Ja oli paljon aktivismia,
joka tulee aina republikaanien hallinnosta -
ja joka yrittää murskata sosiaaliset kysymykset.
Siitä tuli seuraava aalto,
kun piti hypätä mukaan kaasu pohjassa.
On jotain...
Se vanhan ajan uskonto...
...mitä haluan kysyä sinulta
...ja vanhan ajan perustuslaki.
On jotain, mitä haluan tietää
Amerikkalaisista 93 % uskoo,
että homoseksuaalisuus ei ole hyväksyttävä vaihtoehtoinen elämäntapa.
Sinulla on vastaukset
Vastaukset löytyvät Jumalan sanasta.
Joten kerro minulle...
Reagan oli kamala.
Se oli rankkaa, mutta Sandra oli hyvin rohkea.
Villi nainen, joka toi esiin tekopyhyyden.
Jerry Falwell yrittää taistella funkia vastaan ja käskee meitä taistelemaan.
Jerry Falwell antautuu funkille.
Sitä oli hauska seurata, ja se oli vaikuttavaa.
Et voi taistella funkia vastaan,
koska funk taistelee fasismia, rasismia, seksismiä ja homofobiaa vastaan.
Se oli kuin sotahuuto. Pukeuduin soturivaatteisiin ja sanoin:
"Taistelemme ja selviämme siitä."
Tulette mukaan funkiin, te kiittämättömät kusipäät!
Hän rikkoi rajoja seksuaalisuuden käsityksessä -
ja veti ihmisiä puoleensa.
Tapasin upeita ihmisiä. Mary Tyler Moore tuli esitykseeni.
Keith Haring ja Madonna.
Missä hän on? Madonna.
Madonna. Tule tänne!
Queer-kulttuurissa on aika ennen Sandra Bernhardia ja Madonnaa -
David Lettermanissa ja aika sen jälkeen.
Mitä teette?
Yleensä olemme Kava-baarissa tai MK:ssa.
Matkalla Cubby... - Holeen.
Voi luoja, varmaan muutuin pölykasaksi lattialla.
Ajattelin: "Mitä tapahtuu?"
He mainitsivat Cubbyholen, joka oli lesbobaari New Yorkissa.
On aika tunnustaa ja olla tosissaan.
Heti, kun olet valmis, kulta.
Ole tosissasi. - En pidä tästä.
En pidä näistä tilanteista.
Hyvä on. Makasin Seanin kanssa. - Selvä! Hiljaa!
Ja hän oli kamala! - Selvä.
Valehtelet!
Kuule... - Olit paljon parempi!
Madonna ja Sandra olivat kaksi menestynyttä ja vahvaa naista,
jotka flirttailivat avoimesti keskenään.
Se oli hyvin positiivista queer-yhteisölle.
Ne olivat synkkiä aikoja ja asiat eivät edenneet poliittisesti,
mutta silti oli hetkiä, kun näimme, mitä tuleman pitää.
Tänä iltana voimme olla yhdessä, puhua seksuaalisuudesta -
ja pitää hauskaa. Ihmiset pitävät toisiaan kädestä kiinni. Miehet, naiset. Ihmiset.
En traumatisoitunut 80-luvusta. Luojan kiitos, etten ole traumatisoitunut.
Olen onnekas,
koska monet ovat.
Olette ihania. Kiitos, kun tulitte.
Sandra oli yhtä paljon teatteria ja musiikkia kuin komediaa,
ja se on aina kiinnostanut minua.
Kun näin Sandra Bernhardin kaltaisia ihmisiä, ajattelin,
että voin lisätä musiikkia stand up -komediaani, ja se tekee siitä...
KOOMIKKO
Lisään lahjakkuutta.
Komedia on subjektiivista. Kun lisään soittimen,
ajattelen: "No en ole täysi hölmö.
Olen hölmö peruukissa."
Miten menee, paskiaiset?
Pidän stand up -komediasta,
mutta siinä on kyse samaistumisesta.
Tiedätte, että olen saanut räjähdysmaisesti mainetta ja mammonaa,
joten samastun vain rikkaisiin.
Köyhät ylhäällä. Murut, en edes tunne teitä.
Tämä laulu...
Tämän laulu on omistettu rikkaille.
Hei, rikkaat
Kauniit rikkaat
Eikö olekin ärsyttävää tuplaparkeerata jahti?
Hei, rikkaat
Queer on eräänlainen harjoittelu ja oppilas-opettaja tyyppinen maailma.
Opimme tuntemaan itsemme tapaamalla ihmisiä, jotka ruokkivat henkeämme.
Se on yhteisöä.
Kiva nähdä, seksikäs. - Kiva nähdä sinua.
Kaipasin sinua. - Herttile. Hienot viikset.
Homokoomikkojen keskuudessa on toveruus,
ja pääosin tulemme hyvin toimeen ja rakastamme toisiamme.
Kiusaamme vähän toisillemme, roastaamme toisiamme ja sellaista.
Mutta rakastamme toisiamme. Toveruus, yhteisö ja perhe on läsnä.
Scott Thompson.
Opiskeluaikana näin Kids in the Hallin Scott Thompsonin -
Conan O'Brienissä, ja se oli ällistyttävää.
Hän oli häpeämättömästi tullut ulos kaapista. Homo, homomies,
joka puhui homoseksistä.
Scott, esittelisitkö meidät.
Tietysti, Conan. Tässä on Randy ja Ralph.
Randy ja Ralph! - Kuinka voitte?
Vai onko Ralph ja... Erotan heidät hattujen perusteella.
Aivan. - Mutta joskus he ovat tuhmia poikia!
Kun olin nuori, televisiossa oli kolme miestä,
jotka olivat avoimesti homoja, mutta eivät saaneet näyttää sitä.
Rip Taylor.
Katsokaa. Parittomat kaverukset.
Charles Nelson Reilly.
Valtakautesi on ohi, Phillip. Naiset kääntyvät minun puoleeni.
Paul Lynde.
Totta vai tarua. Kristoffer Kolumbus käytti naisten alus- ja sukkahousuja.
Miehistöä ei värvätä puoleksi vuodeksi helposti.
Homomiehet hyväksyttiin, kunhan he olivat tavallaan naurettavia.
He olivat järjettömiä, hauskoja tyyppejä, mutta se oli huumorin kohde siihen aikaan.
Kun päätin tehdä komediaa, sanoin: "En aio mennä kaappiin."
Kun aloitin ja tein komediaa, ajattelin, että voisin tehdä stand up -komediaa,
mutta huomasin varhain, ettei se ollut mahdollista.
Menin ensimmäistä kertaa lavalle 80-luvulla avoin mikki -iltana,
ja koomikko, joka esitteli minut,
sanoi yleisölle, että olin ottanut häneltä suihin.
Hän kutsui minua hintiksi ja toi lavalle.
Yleisö yllytettiin vihaamaan minua.
Ja niin kävi joka kerta. Olin vasta tullut ulos.
Se oli todella vaikeaa.
Päätin luoda hahmoja,
jotta voisin ohittaa sen, millainen se maailma oli.
Kaikki The Kids in the Hallissa tunsivat queer-herkkyyttä.
Jo se, että miehet pukeutuivat mekkoihin ja näyttivät hyvältä,
oli hyvin rajoja rikkovaa.
Neiti Francesca Fiore, hakkaatko miestäsi?
Mitä?
En. Ehkä.
Kyllä! Mutta on vaikea olla lyömättä häntä.
Scott Thompson ei tuntunut edes pohtivan sitä,
ettei hän saanut sanoa sitä, mitä sanoi.
Erosin juuri rakastajani Zeken kanssa.
Hän taisi pettää minua.
Hän kutsui minua nimellä: "Seuraava!"
Buddy Colella otin naisellisen homomiehen stereotypian,
ja käänsin sen ympäri. Hän ei ollutkaan vitsin kohde.
Tein teistä kohteen.
Nyt kun omistan homobaarin, en voi enää pysyä kaapissa.
Olen yhtä tärkeä kuin kaupunginvaltuutettu.
Toinen tärkeä syy siihen,
Buddy Cole eroaa aiemmista hahmoista niin,
että hän oli avoimesti seksuaalinen.
Kuningatar oli aina kastroitu,
mutta Buddy Colesta tiesi, että se hahmo nussi.
Ajattelin, että elämä voi muuttua hetkessä -
ja yhteiskunta voi muuttua hetkessä.
Homoseksuaalisuuden hyväksynnästä oli liike 70-luvun lopulla -
yhteiskunnassa ja televisiossa.
Elokuvissa ja popkulttuurissa. Oli Castro ja disko.
Ihmisiä näytettiin queereina, ja he olivat suosittuja.
Olemme kaikkialla!
Sitten aids iski.
Homoruttona tunnetusta mysteeritaudista -
on tullut ennennäkemätön epidemia Amerikan lääketieteen historiassa.
Se otti takapakkia 30 tai 40 vuotta.
Välittömästi, melkein yhdessä yössä.
PYSÄYTÄ AIDS!
Homomiehiä pidettiin siihen aikaan kuvottavina.
AIDS PARANTAA HINTIT
On huomioitava, että Raganin hallinnon aikana -
pidettiin lehdistötilaisuus, kun aids ilmeni, ja kaikki nauroivat.
TIEDOTUSTILAISUUS
Tietääkö kukaan Valkoisessa talossa epidemiasta?
Se tunnetaan homoruttona.
Ei, se on. Se on aika vakava juttu.
Joka kolmas sairastunut on kuollut. Mietin, onko presidentti tietoinen siitä.
Minulla ei ole sitä. Oletko... Onko sinulla? - Sinulla ei ole sitä. Kiva kuulla, Larry.
Pitääkö presidentti, tai pitääkö Valkoinen talo sitä vitsinä?
Minusta mistä tahansa asioista, ryhmistä ja ihmisistä voi vitsailla.
Mutta jos se kumpuaa vihasta, ei.
SYÖPÄ HAVAITTU 41 HOMOLLA
Aids-vitsejä ei tehdä, kun monet kuolevat.
USA:SSA AIDS-KUOLEMIA ON YLI 100 000
Oli aika, kun komedia hyväksyi homofobian.
Jos et usko, etsi "Eddie Murphy faggots" Spotifyssä.
Hintit eivät saa katsoa persettäni, kun olen lavalla.
Kuvittele, että olet homo Eddie Murphyn fani ja kuulet sen.
Pelottaa, koska tytöt hengaavat heidän kanssaan.
He pitävät hauskaa homoystävänsä kanssa klubilla, antavat pusun -
ja tulevat kotiin aids huulillaan.
Miehensä luo. Viisi vuotta myöhemmin. "Johnson, teillä on aids." "Ai aids?
Mutten ole homoseksuaali.”
“Ette tietenkään ole.”
Sam Kinison kävi Dangerfieldissä, ja hän sanoi vitsissä...
Koska muutama hintti nussi apinoita.
He kyllästyivät niin, etteivät perseenreikänsä riittäneet.
Sen paskan takia he haluavat meidän käyttävän kumia.
Katsoin sitä komediaa yleisössä, kun olin 16-vuotias.
Ihmiset eivät poistuneet sanoen: "Mitä helvettiä? Tuo ei ole komediaa."
He nauroivat häkeltyneitä ja hysteerisinä.
Kun aids vihdoin leviää ympäri maata kuin home,
20 miljoonaa hinttiä juoksee ympäriinsä, ja he kysyvät: "Mistä se johtuu?
Miten se tarttuu?"
Mitenkö tarttuu? Simppeliä. Antakaa kun selitän.
Jos kuljet päivät pitkät muna paskassa, jotakin tarttuu lopulta. Eikö niin?
Se oli vaikeaa. Koska en ajatellut, että pitäisi tulla ulos.
En miettinyt: "Milloin tulla ulos?" Ajattelin, etten koskaan tule ulos.
En tullut kaapista vielä. Tulin tosielämässä, mutten lavalla.
Minulla ei ollut rohkeutta. Ajattelin, että se pilaisi urani.
Työskentelin klubilla nimeltä Comedy You Villagessa,
ja kerran kaveri nimeltä Bob Smith tuli lavalle.
Se oli tärkeää, koska 80-luvulla oli hyvin vähän -
avoimesti homoja koomikkoja.
Tulen hyvin konservatiivisesta perheestä.
Ei ollut helppoa kertoa vanhemmilleni, että olen homo.
Itse asiassa annoin varovaisen ilmoitukseni kiitospäivänä.
Sanoin: "Äiti, antaisitko kastikkeen homoseksuaalille?"
Hän antoi sen isälleni.
Homomiehiä ei ollut pääesiintyjinä.
Bob Smith oli ensimmäinen avoin homomies ja koomikko The Tonight Show'ssa.
En ymmärtänyt silloin, etteivät he päässeet sen pidemmälle.
Agentit ja managerit eivät tienneet, mitä tehdä.
Heille ei ollut rooleja. Heille ei ollut paikkaa.
Saat minut kokonaan
Okei.
On pakko kameroiden edessä. - Hieno setti.
Kiitos. - Kiitos, Todd.
En tiennyt, että Todd oli homo ensimmäiset vuodet, kun tunsin hänet.
Teimme esityksiä yhdessä,
ja hän tuli ulos hyvin eri tavalla kuin minä.
Hän tuli ulos, kun hän oli jo rakastettu, hulvaton -
ja tunnettu stand up -koomikko.
Veljellisen rakkauden kaupungista, Todd Glass!
Naiset ja herrat, Todd Glass.
Tämän päivän monologin esittää Todd Glass!
Ajattelin, etten tule ulos.
En ikinä. Sitten sain sydänkohtauksen.
Largossa esityksen jälkeen. Sarah Silverman & Friends.
Siellä oli paljon koomikkoja.
Esityksen jälkeen en saanut henkeä. En ymmärtänyt sitä.
Lopulta soitettiin ambulanssi.
Kun minut vietiin ambulanssiin, huusin Sarahille:
"Soita tyttöystävälleni!"
Tyttöystävä, koska hän tiesi, että olin homo.
Huusin: "Sarah, soita tyttöystävälleni."
Tajusin, kuinka naurettavaa se oli. Välitinkö siitä?
Ihan kuin joku sanoisi: "Hän sai sydänkohtauksen ja taitaa olla homo."
Sairaalassa -
minun poikaystäväni -
tuli tapaamaan minua ja hän...
Hän toi minulle kukan.
Ja sitten.
Se oli hyvin suloista häneltä. Hän nappasi sen matkallaan.
Se oli joku rikkaruoho. Ja hän työnsi sen tyynyni alle.
Ja ajattelin...
Se oli musertavaa, kun elämämme oli sellaista.
Sitten ajattelin, että heti, kun pääsen sairaalasta, selvitän asian.
Seuraavaksi tervetuloa näyttelijä ja koomikko Todd Glass!
Ulostulo todella paransi stand up -komediaani.
Kun tulin ulos, minulle sanottiin:
"Ikävää, että jouduit keksimään tarinoita tyttöystävästä."
Sanoin: "En keksinyt tarinoita. Muutin ne vain."
Suhteet ovat loppujen lopuksi vain suhteita.
Näin vuosia koomikoiden sanovan: "Naiset sitä ja naiset tätä."
Ajattelin: "Niin miehetkin. Ette vain tapaile heitä."
Luuletteko, että kun kahden miehen pitää lähteä klo 7:30,
he ovat autossa klo 7:30, koska pitää lähteä silloin?
Mallia ei ollut pitkään aikaan.
Keksimme kaiken itse.
Olen ylpeä sinusta. Se meni hienosti. Onnittelut!
Homokoomikoilla ei ollut lukuisia mahtavia idoleja -
kuin heteroja valkoisia koomikkoja.
Guy, miten menee?
Näytät hienolta. Miten menee?
Palasin juuri Palm Springsistä.
Palm Springs on utopistinen yhteisö,
joka kuvittelee maailman, jossa homot ja republikaanit -
voisivat tehdä yhteistyötä.
Olin stand up -alalla pari vuotta,
kun näin, että heteroystäväni saivat -
opastusta kaltaisiltaan ihmisiltä, jotka olivat tulleet ennen heitä.
Ja tajusin, ettei niitä ihmisiä ollut olemassa minulle.
Koska he eivät tehneet stand up -komediaa. Koska olivat kaapissa ja pelkäsivät minua.
Ja heitä ei ollut, koska moni heistä kuoli aidsiin,
koska hallitus ei tehnyt sille mitään.
Ihailin monia naiskoomikkoja, kuten Sandra Bernhardia ja muita naisia,
jotka esiintyivät ja ilmestyivät silloin.
En voi keksiä yhtäkään esimerkkiä monien vuosien ajalta -
ennen itseäni, kun näin toisen homomiehen esiintyvän.
Queer-naiset olivat vaikuttajia.
Olen queer.
Niin identifioin,
mikä tarkoittaa, että en välitä siitä, kuka olet.
Haluan, että haluat minua.
Vartuin San Franciscossa ja uskon, että näkökulmani koomikkona -
syntyi San Franciscon monimuotoisuudesta.
Meillä oli pitkät vastakulttuurin sankarien perinteet.
Meillä oli pitkä feminismin -
ja homojen tarinankertojien perinne.
Ja queer-komedia oli iso osa sitä.
Josie's Juice Jointissä voi nähdä kaikki homokoomikot,
ja dragia oli paljon myös.
Kuten Lypsinka. Hän häivytti rajaa taiteen,
stand up -komedian ja dragin välillä.
Yhdistelimme politiikkaa, aktivismia ja punkrockia,
eikä queeriys vetänyt pois siitä,
mitä voisi pitää valtavirran menestyksenä.
Saattoi olla homo ja silti tähti San Franciscossa.
Vuonna 1990 pärjäsin koomikkourallani melko hyvin.
Haluan kuuluisaksi. Taitaa käydä niin. Sain juuri oman tv-ohjelman.
Sen nimi on All American Girl, ja se on hyvin... Kiitos.
Halusin sen nimeksi Margaret Cho Show, koska olen hemmetin egoisti.
Heillä oli omat ehdotuksensa. Itä kohtaa lännen.
Villiä wokkia.
W-o-k, wok.
Suutuin ja sanoin: "Haistakaa paska. Sen nimi on Vinosilmä."
Mutta kun pääsee televisioon kello kahdeksalta, se on aivan eri asia.
Käytin tätä ulostulojuhlissani. - Olitko debytantti?
En, lesbo.
Sitä ei ymmärretty. Juttu ei ollut vain se, että olin aasialainen.
Olin nainen. Olin karkea.
Olin queer. Queeria ei ymmärretty lainkaan.
Ihmiset halusivat jotain, mitä he voivat ymmärtää,
eikä karkeaa naista, joka pitää naisista.
"Kuule, meillä on ongelma.
Televisioyhtiöllä on ongelma kanssasi."
Niinpä esiintymiseni televisiossa hylättiin.
ABC SANOO EI CHO:N "ALL-AMERICAN GIRLILLE"
Televisiossa queerit kohtasivat oudon pulman.
He saivat tulla ulos, mutta heille sanottiin: "Ei liikaa.
Hienoa, että olet homo, mutta älä ole liian homo."
Kuten "Älä kysy, älä kerro."
Tulin tänään keskustelemaan vaikeasta haasteesta,
joka on saanut valtavasti huomiota ja julkista ja yksityistä keskustelua.
Kansamme politiikka homoseksuaaleja kohtaan armeijassa.
Queerit ovat täällä...
Maassamme tuntui siltä, että asiat olivat huonosti ja pahenivat.
Ilmassa oli punkia ja tee se itse -järkeä. Kova tunne, että nyt pitää tapahtua.
Queerit ovat täällä. Olemme feministejä. Älä ryppyile meille.
Meillä ei ole aikaa vähittäiseen edistymiseen.
Oli pakko taistella heti.
HILJAISUUS = KUOLEMA
Aids-kriisi teki ihmisistä aktivisteja.
Vähäeleiset ihmiset sanoivat:
"En voi olla hiljaa enää." Koska kyse oli elämästä tai kuolemasta.
Lempiaktivistiryhmäni oli 80-luvulta. Sen nimi oli ACT UP.
Heillä oli loistava iskulause: "hiljaisuus tarkoittaa kuolemaa."
Se tarkoitti, että jos emme puhu aidsista, kuolemme aidsiin.
Käytän vastaavaa iskulausetta: "Hiljaisuus tarkoittaa olemattomuutta."
Queer-komedia oli tapa käsitellä traumaa.
Trauma homofobian muodossa, trauma rasismin muodossa,
trauma seksismin muodossa -
ja trauma yhteiskunnan hyljeksinnän muodossa.
Kun minusta ei tullut televisiotähteä,
oli luonnollista palata stand up -komediaan.
Halusin löytää yleisöni ja ryhmäni. Minun piti tehdä se tavallani.
Margaret Cho!
Pystyin luomaan omia komediaesityksiäni,
ja voin kuvata niitä televisioon ilman huolta siitä,
mitä sanoin tai tein. Sain tehdä, mitä halusin.
Pohdin asioita. Mietin: "Olenko homo?
Olenko hetero?"
Tajusin, että olen vain lutkamainen.
Kun näin Margaret Chon,
näin jonkun puhuvan queer-identiteetistä ensimmäistä kertaa loukkaamatta sitä.
Pidän sanasta hintti, koska se kuvaa ihannetyyppiäni.
Juttu oli: "Homoja on olemassa, he ovat aitoja ja he ovat mahtavia."
Ajattelin: "Jestas. En tiennyt, että tuo on sallittua."
Rakastamme kolmea asiaa. Persettä, Judy Garlandia ja Margaret Chota.
Hän teki esityksiä, jotka olivat meistä ja tehty meille.
Se johti alt-komedian aaltoon. Outoja sekaryhmien kokoonpanoja.
Monipuolisempi joukko koomikkoja, jotka eivät kuulosta tai näytä siltä,
mitä oli nähty ennen.
Muistan, kun kuulin Margaretin stand up -komediaa ensimmäistä kertaa,
ja se oli kaikkea, mitä minua kiellettiin tekemästä, kun aloitin stand up -komedian.
Se oli rivoa ja härskiä. Hän ei välittänyt.
Monista meistä tuntui, ettemme kuuluneet perinteisiin kehyksiin.
Kun aloitin, monet koomikot sanoivat minulle: "Älä puhu seksistä."
Kun puhut seksistä tai jopa seurustelusta, muistutat siitä, miten harrastat seksiä.
Vaikka se ei olisi vitsi anaalista, se tulee heidän mieleensä, ja se ällöttää.
Heti kun sain tilaisuuden,
halusin puhua vain asioista, joista haluttiin vaieta.
Rakastan poikaystävääni. Hän on sielunkumppanini.
Hän on valkoinen, mutta iltaisisin hänessä on vähän aasialaista DNA:ta.
Kyllä! Hän vihaa tuota vitsiä!
Hän on bottom, joten pitää kestää.
Siihen aikaan queer-komedia oli lohtua.
Minusta on tärkeää, että yleisöllä on queer-ääni,
josta he voivat löytää toivoa ja iloa. Se on voimistavaa.
Kuin hän ei nähnyt minua.
Olen pahoillani. Olen maailman jättimäisin ihminen.
Olen pahoillani. - Vitsailin!
Okei.
Täydellistä.
Laitan tämän pian pois.
Mitä... - Hitto.
En halua tätä taskussani. - Anna se minulle.
Hei, kaikki.
Tiesin aina haluavani esiintyä, mutta en tiennyt miten.
Olin pitkä, kömpelö ja homo.
Katsoin muita naisia,
kuten Joan Riversiä ja Moms Mableyä. He olivat räikeitä, rehellisiä -
ja hulvattomia. Ajattelin, että tuota haluan tehdä.
Halusin olla koomikko, joka sattui olemaan lesbo,
ja siltä minusta aina tuntui. Homouteni oli tiedossa,
mutta minulla ei ollut mitään materiaalia lesboudesta.
Tykkään suututtaa äitini. Tein näin hiljattain.
Jos haluatte suututtaa äitiänne, tehkää näin.
Kun olet ajelulla äitisi kanssa, pysähdy strippiklubilla,
pysäköi auto ja sano: "Palaan kohta.
Minun pitää vain käydä hakemassa sekkini."
Kuin olisit töissä stripparina!
Kerroin tämän Atlantassa ja joku huusi: "Meille maksetaan käteisellä."
Näin, kuinka ihmisiä lokeroitiin,
he voivat esiintyä vain tietyille yleisöille ja heille ei tarjottu töitä.
Hei, olen Suzanne Westenhoefer, kuuluisa lesbokoomikko.
Ensimmäiset klubiesiintymiseni olivat New Yorkin komediaklubeilla.
Jos kertoi olevansa lesbo tai homo 90-luvun alussa,
se oli uran loppu.
Monet koomikot kehottivat lopettamaan homoudesta puhumisen.
"Sillä ei pääse mihinkään.
Voisit olla jotain suurta, nyt sinua ei kutsuta takaisin."
Aloitin. Tein homokomediaa New Yorkin klubeissa.
Monet hyväksyivät minut, mutta yksi ei.
En halua mainita nimeä. Comic Strip!
Se oli hienoa. Koe-esiinnyin kolme kertaa.
Se meni oikein hyvin, ja johtaja, pikkumato,
tuli ja sanoi: "Olit todella hyvä, mutta emme voi hyödyntää sinua.
Valmennamme väkemme televisiota varten,
enkä usko, että lesboja on ikinä televisiossa."
Tiesin, että se rajoitti minua.
Suurin osa homofobiasta oli siinä, etten saanut asioita,
joiden olemassaolosta en edes tiennyt.
Niitä ei tarjottu minulle kuin muille koomikoille.
Sanoin: "Eikö televisiossa ole lesboja? Entä Wimbledonissa?"
Minun ei annettu koe-esiintyä.
Minulle sanottiin kerran: "Oletko avoimesti homo ja koomikko?
Puhutko vain homoudesta?"
"En, mutta se on kuin olisi musta.
Olet musta lavalla, puhuitpa siitä tai et."
Sain vastauksen: "Kiitos. Vie hänet pois täältä."
Se oli aina -
lannistavaa.
Käyttäydyn nyt kuin en itkenyt jossain ja yritin olla sotkematta ripsariani,
mutta se oli... Se sattui.
Viha ja kiihko olivat yhä olemassa, ja tehtävää oli paljon.
Seuraavan kerran, kun joku sanoo: "Valitset lesbouden ja homouden."
Sano: "Ei, en valinnut sitä.
Minut valittiin."
Sen vaatiminen, että miesten väliset suhteet ja naisten väliset suhteet -
ovat samalla tasolla -
on täysin järjetöntä.
Meidän on pysäytettävä homoseksuaalien agenda,
joka valtaa kaupunkimme ja koulumme.
Homo 90-luku ei ollut kovin homo.
Älä kysy, älä kerro -laki oli voimassa.
Avioliittolaki määritteli avioliiton miehen ja naisen väliseksi.
Moni asia liittyy lapsiin. Homojen adoptiomahdollisuudesta on liike.
Jos he voivat mennä naimisiin,
voimme sanoa, että miehet ja naiset ovat samoja vanhempina.
Se on moraalitonta. Se on epäterveellistä ja tuhoisaa.
Se oli hullua.
Erik ja Lyle Menendezin vanhemmat katsovat TV:tä ja söivät jäätelöä.
Ja he ampuvat vanhempansa.
He voivat mennä naimisiin! Ja menivätkin vankilassa!
Minä en voi mennä.
Jerry Sandusky. Pedofiili.
Hänellä on enemmän oikeuksia.
Mary Kay Letourneau meni naimisiin oppilaansa kanssa -
ja synnytti pojalle vauvan.
Se teki minut hulluksi, ja siinä vaiheessa kaikki muuttui.
Kun sain lapsen, se oli siinä.
Tulin ulos homovanhempana.
Koomikot puhuvat perheestään.
Kukaan ei voi sanoa, etten voi puhua omastani.
Olen lesbo, jolla on kaksi lasta, joten kerron siitä vähän.
Sain lapseni eksäni Wendyn kanssa.
Se ei ole hänen nimensä. Hän ei halua tulla identifioiduksi.
Hän haluaa, että kutsun Wendyksi. Hän on oikeasti Sharon. Mutta...
Millaisen viestin se antaa lapsille,
kun ei voi kulkea ympäriinsä ylpeänä -
ja ihannoiden luomaansa perhettään?
Anonyymi spermanluovuttajamme on täällä.
Kiitos kovasti, kun tulit.
Lapset odottavat innolla huomista tapaamista. Ja...
Kun aloin puhua perheestäni ja lapsistani, se oli haitallista urani kannalta,
mutta en voinut tehdä muuta.
En voinut katsoa poikaani ja sanoa,
että emme puhu tästä tai että meidän pitäisi hävetä -
tai emme ole samanlaisia kuin...
En voinut tehdä sitä.
Olen hulluna Judy Goldiin.
Kuulin yhdessä hänen levyistään hänen puhuvan lapsestaan.
Ajattelin: "Hetki, hänellä on vaimo ja lapsi.
Mutta hän on homo. Hänellä on perhe." Mieleni räjähti.
Ja sitten se oli tavallisia perhejuttuja, ei "homoperhejuttuja".
Hei kaikille! Hei, queerit!
Rakastan teitä kaikkia!
Komedia antaa ihmisille mahdollisuuden nähdä maailmaa jonkun toisen silmin.
Ja hyvä koomikko saa nauramaan ja ajattelemaan -
ja ehkä jopa muuttamaan mielen.
Kun Judyn lesboudesta kuultiin, häntä ei hyväksytty kaikkialla.
Näin hänet taas televisiossa tuottajana Rosie O'Donnell Show'ssa.
Olen menettänyt henkilökuntaa. Hae poikasi. No niin.
Kun työskentelin Rosie O'Donnell Show'ssa, ajattelin, että se on sensaatio.
Kaikki katsoivat sitä. Se oli kansikuvissa.
Ajattelin: "Jos vain tietäisitte, että olemme kaikki homoja."
Olemme kaikki homoja teatterilapsia, ja teimme teille show'n."
Kun sain talk show -sopimukseni Warner Brosin kanssa,
kerroin olevani homo.
Koska he käyttivät miljoonia dollareita -
sen kehittämiseen, ja halusin heidän tietävän.
Sanoin: "Jos kiinnostaa, haluan teidän tietävän.
En usko, että tulen ulos." En todella uskonut sitä silloin.
Ohjelmani alkoi vuonna 1996,
ja se oli ennen Will and Gracea, ennen kuin Ellen tuli kaapista.
Kun Ellen aikoi tulla ulos -
hahmonaan ohjelmassaan, ajattelin, että hän pilaisi uransa.
Kysyin: "Aiotko tehdä sen?" Hän vastasi: "Juu."
Kysyin: "Oletko hermostunut? Pelkäätkö?" Hän vastasi: "Vähän."
En tiedä, miten tämä vuoti.
Yritimme rakentaa sitä hitaasti ja paljastaa sen tavalla,
joka muuttaisi ihmisten mielipiteitä.
Saimme selville, että hahmo on libanonilainen...
Libanonilainen. - Niin.
Hän sanoi vitsailevansa sillä, että hahmo kertoi olevansa libanonilainen.
Sanoin: "Okei." Puhuimme vitseistä ja ehdotin,
että voisin sanoa pitäväni baba ghanoushista ja Casey Kasemista.
Pidän kovasti Casey Kasemista. Kuuntele. - Anna mennä, typy.
Ehkä minä olen libanonilainen. - Ehkä.
Ehkä olen. En tiennyt.
Sepä on surullista, koska joskus ajattelen, että voit olla libanonilainen.
En halunnut jättää häntä ilman tukea ja väittää, etten ole yhteydessä häneen.
Yhdessä laulussaan Tori Amos sanoo: "Äitisi saapui kamalassa mekossa,
ja nyt on vuorosi olla kengissäni. Kaikki katsovat sinua. Tartu käteeni."
Siltä minusta tuntui. Ajattelin: "En anna sinun seistä siinä.
Tartu käteeni. Teemme sen yhdessä."
Puolet Hollywoodista on.
Niinkö? - Joo.
Sitä ei tiedetä.
"ELLEN" EDISTÄÄ TV:TÄ
Ellenin ulostulo oli käännekohta Amerikassa.
Hän oli joku, jonka näimme joka viikko -
ihastuttavassa pikku tilannekomediassa.
Susan,
olen homo.
Ohjelma peruttiin heti sen jälkeen,
mutta se pakotti ihmiset miettimään queerin sisäistä elämää,
ja sitä, että tunsimme Ellenin, pidimme hänestä.
Sitten kuulimme hänen olevan queer.
Mitä tapahtui?
Tuhosiko hän oman ohjelmansa ajamalla homoagendaa?
Vai hylkäsikö televisioyhtiö hänet?
Ongelma on, että monien mielestä,
jos puhun vaimostani, puhun elämästäni.
Jos puhun miehestäni, minulla on yhtäkkiä agenda.
Meidät on kasvatettu ajattelemaan: "Jokin on vialla.
Et ole normaali. Siinä on jotain vikaa."
Siinä ei ole mitään vikaa, ja joskus ihmiset tajuavat sen.
JEP, OLEN HOMO
Oletko huomannut, että jotkut tärkeimmistä henkilöistä,
jotka ovat ulostulleet vaikuttavasi, ovat lesbokoomikkoja?
Jotkut sanoivat: "En pidä homoista, mutta pidän Ellenistä."
Siihen voi vastata vain: "Okei."
Se johtuu kyvystä saada toinen nauramaan.
"Hänestä tulee hyvä mieli. Ehkä ei ole niin paha, että hän on homo."
Naiset ovat rohkeampia kuin miehet.
Suurimmat ulostulot -
olivat Ellenin, Rosien ja Wandan.
WANDA SYKES ON HOMO JA NAIMISISSA
Tulin ulos, kun esitys 8:aa vastaan pidettiin kansallinen protestipäivä.
Kaksi, neljä, kuusi, mennään! - Jumala ei syrji ketään!
Nainen, joka oli kai keskuksen johtaja, sanoi, että yleisössä on joku,
joka on yhteisömme vahva tukija.
Katson ympärilleni ja kysyin: "Onko Drew Barrymore täällä?
Onko se Pink? Kuka on yleisössä? Kuka on täällä?"
Sitten hän sanoi Wanda Sykes.
Ajattelin: "Aivan, he luulevat, että tuen heitä.
Niin, he eivät tiedä, että olen osa yhteisöä."
LIITY VAIKUTUKSEEN
Menin naimisiin lokakuun 25. päivänä.
Vaimoni on täällä.
TASA-ARVO
Palasin ystävieni luo. Alex, vaimoni, oli siellä.
He sanoivat: "Tajusitko, että tulit ulos. Sanoin: "Jestas, niin taisin tulla.
Todella tulin ulos."
Kiitos kaikille.
Haluan sanoa...
Antakaa isot aplodit kaikille, jotka olette nähneet tänään.
Voi luoja.
Monet heistä ovat syy siihen, että voin olla täällä.
Ensimmäinen musta nainen, jonka näin lavalla oli ulostullut.
Karen Williams.
Hän oli hauska -
ja hän sattui olemaan homo. Hän puhui siitä.
"Joo niin, tyttöystäväni." Ajattelin: "Mitä?"
Hän puhui niin lavalla. Ihmetellen, kuuliko kukaan.
Lesbot huutavat Jeesusta, kun he saavat orgasmin.
Jälleen kerran mies saa kunnian.
Lapsena suosikkini oli Jackie "Moms" Mabley.
Hän oli musta nainen, ja sitä ei nähnyt televisiossa.
Hän on hahmo, mutta hän oli aito,
koska hän muistutti joitain tätejäni ja isoäitiäni.
Katsoin lapsena Moms Mableytä ohjelmissa kuten Smothers Brothers show'ssa.
Mom ei pidä vanhoista miehistä. - Etkö pidä?
En. Jos näet minut halaavan vanhusta, pitelen häntä, kunnes poliisi tulee.
Minulla ei ollut aavistustakaan lapsena, että hän oli ulostullut lesbo,
ja että hän tuli ulos kaksikymppisenä 1920-luvulla.
Jones, tässä on Marcella. - Hei, iso kamu!
Kala ja riisi on valmiina sinulle.
Olen itsekin Etelä-Carolinasta.
Jos voisin palata ajassa,
olisin dragissa Moms Mableyn kanssa iskemässä naisia.
Eikä!
Momsin nerokas komedian käyttö -
sosiaalisen dynamiikan kriitikkona ja häiritsijänä -
oli puhdasta neroutta.
Äänestän. Ja äänestän, ketä haluan.
Näytän pitkää nenää Klanille,
ja haastan heitä tulemaan ulos lakanoiden takaa -
ja kohtaamaan minut kuin mies.
Näen Moms Mableyn Wanda Sykesissä.
Hän poimii arkielämän suuria ja pieniä asioita.
On vaikeampaa olla homo kuin musta. On. Minun piti tehdä joitain asioita...
Minun pitää tehdä joitain asioita homona, mutta ei mustana.
Ei tarvinnut tulla ulos mustana.
Minun ei tarvinnut kertoa vanhemmilleni siitä, että olen musta.
En pyytänyt heitä istumaan. "Äiti, isä, minun pitää kertoa jotain.
Toivottavasti rakastatte minua yhä.
Sanon suoraan.
Äiti, isä,
olen musta."
"Mitä? Mitä hän sanoi? Jeesus Kristus!
Hän ei sanonut musta! Sanoiko hän?"
"Äiti, olen musta." "Voi Jeesus Kristus! Ei musta! Voi luoja!
Ei musta, luoja!
Mitä vain, kunhan ei musta!"
Hänen ulostulonsa tuntui voimakkaalta.
Varsinkin hänen queer-kokemuksensa mustana.
Ajattelin: "Tuolta minusta tuntuu."
En osannut sanoa sitä ennen.
HOMOFOBIA ON HÖLMÖÄ
Wandalla oli spesiaali, jossa hän puhui elämästään -
ranskalaisen vaimonsa kanssa,
mutta pohjimmiltaan se oli sydäntä lämmittävä -
ja upea kuvaus kahden naisen välisestä kotielämästä.
Kuorsaan nykyään.
Se on uutta. Jep.
Kuorsaus. Vaimoni, jestas. Ressukka joutuu kestämään sitä.
Ensin se alkoi vain syvänä hengittämisenä.
Näin...
Sitten siitä tuli...
Mistä tiedän?
Koska vaimoni äänittää sen.
Se normalisoi queeria,
Se erityisesti normalisoi monikulttuurista naisten välistä rakkautta.
KOOMIKKO: "OLEN YLPEÄ HOMOUDESTANI"
Wanda ja lesbopioneerit -
tekivät hyväksyttävää siitä, että voin sanoa olevani homo.
Kun aloitin,
lesbot kauhistuttivat minua.
He hiton kauhistuttivat minua.
Olin...
"Mitä he haluavat? Miksi he katsovat minua?
Jättäkää minut rauhaan."
Sitten se valkeni.
Tajusin, kuinka usein -
yritin lieventää omaa homoseksuaalisuuttani -
ja tehdä siitä sopivaa, ellei hyväksyttävää.
Minun ei tarvitse tehdä sitä enää, ja se on hyvin vapauttavaa.
En tiennyt olevani homo.
Varttuessani 50- ja 60-luvuilla kukaan ei puhunut homoudesta.
En tiennyt, mitä se tarkoittaa ja että perheessäni oli homoja.
He eivät edes olleet vaisuja. He olivat stereotyyppisen näyttävän homoja.
Niin kuin Butchie-täti ja Twirl-setä.
On tärkeää, että queer-koomikot tulevat nähdyksi ja kuulluksi.
On nuoria ja aikuisia, jotka elävät alueilla, joissa heitä ei nähdä.
On hienoa, että puhumme heidän puolestaan. Se on rohkaisevaa heille.
Queer-paikoissa naisilla ja mustilla on enemmän mahdollisuuksia -
olla pääesiintyjiä.
Minua ei tunnettu, kun muutin USA:aan.
työskentelin Oliviassa, joka järjestää risteilyjä, lomamatkoja ja muuta naisille.
Aloin ansaita rahaa Amerikassa koomikkona queer-paikoissa.
Queer-tapahtumapaikkoja ja -tiloja alkoi esiintyä 80-, 90- ja 2000-luvuilla.
Sitä kutsutaan laventelipiiriksi.
Silloin näki queereja, mustia ja naisiksi identifioivia -
esiintymässä näkyvästi.
Kun aloitin, Kate Clinton,
Karen Williams, Marga Gomez ja Lea DeLaria -
tekivät stand up -komediaa homotapahtumissa.
Kabareissa he pitivät omia esityksiään.
Kerron, mitä naisten musiikkifestivaali on.
Se on tätä.
Tiettynä aikana suuret naisryhmät kokoontuvat metsään,
jakavat hyttysiä, iilimatoja ja sipsejä ja jotenkin heistä tulee parempia lesboja.
Olen kaupunkityttö.
Metsässä on kirvesmurhaajia. En halua mennä sinne!
En!
Se tuntui salaiselta skeneltä.
Oli homojen kokoonpanoja tai homoiltoja.
Homokoomikot voivat esiintyä, ulostulla ja tehdä asioita,
ja yleisö oli pääosin homoja.
Kaveri halusi esitellä minut.
Hän aikoi esitellä minut Stonewallin lesbona,
mutta hän esitteli minut Stonehengen lesbona.
Voi vitsi, heterot.
Jos annatte meidän naida toisemme, emme nai teitä!
Minusta mikään ei ole nöyryyttävämpää kuin softball-peli.
En osaa heittää palloa, mutta järjestän hyviä brunsseja.
Aloittaessani oli hyvin tyypillistä, että homoesiintyjät -
olivat homoyhtiöiden risteilyaluksilla.
Kesät olisivat kiireisiä, koska Pride oli tulossa,
ja joitakin asioita odotti.
Ensimmäinen esitys, jossa olin pääesiintyjä oli Pulsessa, Orlandossa.
Sellaiset paikat palkkasivat minut, homoklubit.
Sellaiset ihmiset sanoivat:
"Olet yksi meistä. Haluamme tukea sinua." Se merkitsi paljon.
Ihmiset hyväksyivät ja rakastivat, ja he haluavat vain pitää hauskaa,
nauraa ja tukea -
kaikkia homoviihdyttäjiä.
Ne paikat olivat tärkeä osia komediayhteisöä.
Rakastan niitä esityksiä, koska niissä on homoja.
Muuten he ovat kaapissa tai piilottelevat itseään.
Ja he saavatkin olla täysin oma itsensä.
Se vapautus luo hyvän komediayleisön,
koska he ovat iloisia vain siitä, että he ovat oma itsensä.
Olin hyvin yllättynyt, kun tv-spesiaalini Sweet & Salty ilmestyi.
Sain paljon viestejä vanhemmilta,
jotka sanoivat, että heidän lapsensa käyttävät ohjelmaani lakmustestinä -
nähdäkseen, miten vanhemmat reagoivat.
Jos vanhemmat nauroivat ja hymyilivät, lapsi tuli ulos.
"Äiti,
olen homo."
Kuulostaa kornilta, mutta nauru on lääkettä.
Se auttaa luomaan siteitä ihmisiin.
Joten todella tarvitsemme sitä.
Meidän pitäisi tähdätä korkealle.
HISTORIALLINEN PÄÄTÖS HOMO-OIKEUKSISTA
Komedian pitäisi sanoa jotain, joka voi viedä meitä eteenpäin.
Yhä taistellen tasa-arvon puolesta.
Rakastan teitä kaikkia. Kiitos, että tulitte.
Kiitos, että saimme esiintyä. Kiitos paljon.
Arvostan teitä.
ihmiset, jotka kertovat totuutensa pystyvät olemaan aitoja ja rehellisiä.
Kun he kertovat elämästään, he tekevät palveluksen varsinkin queereille.
Hei, Eddie. Rosie. - Hei.
Hei! - Miten menee? Kiva nähdä.
Monet toteuttavat itseään tehdessään stand up -komediaa,
kuten Eddie Izzard, josta pidän.
Sen muutoksen voi nähdä, kun hän tuntee, että voi pukeutua,
olla ja elää aitona itsenään.
Tämä ei ole hohdokas osa.
Mutta sitä tarvitaan.
Se on ollut ällistyttävää minusta.
Maailmassa, joka on usein hämmentynyt siitä, mikä on mitä, helpottaa,
kun on ihmisiä, jotka puolustavat totuuttaan ja identiteettiään,
ja he voivat ilmaista sitä.
Tulin kaapista vuonna 1985,
ja aloitin stand up -komedian vuonna 1988. Aloitin poikana,
koska ajattelin, etten voi esitellä sitäkin.
"Veri on vettä sakeampaa", eli pitää olla kiltti perheelle.
Mutta vanukas on verta sakeampaa.
Pitäisi olla mukavia trifleille?
Ajan myötä tunsin sen edistyvän. Yritin edistää sitä.
Ajattelin, että minun pitää kertoa ihmisille, että olen...
TV oli termi sille silloin. TV, trans. Kieli on muuttunut ajan kuluessa.
Ja tuoda se yhteiskuntaan. Olimme sen ulkopuolella.
Se taisi olla silloin LGB, mutta -
T:tä ei ollut.
Tulin ulos vuonna 1985. Se oli 37 vuotta sitten.
Transihmiset olivat ulostulleet ennenkin.
Transseksuaalisuuden käsite tuli todella julkisuuteen -
vuosina 1952 ja 1953 pääosin erään Christine Jorgensenin takia.
ESIINTYJÄ
Christine Jorgensen oli ensimmäinen suuri transsukupuolinen julkkis.
Hän oli sukupolvensa Caitlyn Jenner.
Christine Jorgensen tuli lavalle, kertoi vitsejä,
lauloi, tanssi vähän ja vaihtoi asua.
Eli ensimmäinen nykyajan transjulkkis -
teki jonkinlaista komediaa.
Aloin puhua siitä lavalla,
mutta en käyttänyt mekkoa tai huulipunaa.
Toimittajat sanoivat: "Mies sanoo tätä ja...
Onko se vitsi?" Ajattelin: "Okei, puen mekon."
Naisena voi puhua seksismistä. Miehet eivät oikein voi.
Etninen vähemmistö voi puhua rasismista.
Vakoisten miesten keskiluokka on täysin hyödytön.
Siinä ei ole näkökulmia. Ei voi sanoa: "Lapsuudessani asiat -
olivat hyvin."
Jos jokin hyödyttää minua, se on: "Luojan kiitos, olen transvestiitti."
"Niinkö olet? Trans, TV, ihan sama, miten se määritellään.
Näytät sotkuiselta." Se oli seuraava asia.
Minulla on vain pari mekkoa, joten haista home.
Ajattelin työstää ulkonäköä ja yrittää parantaa sitä.
Siitä tuli sellainen vahvempi kuin ennen -juttu.
Rehellisyys transsukupuolisuudesta -
aiheutti hyviä ja huonoja asioita.
Ihmiset taisivat yllättyä minusta. He pohtivat: "Mitä mieltä olemme hänestä?"
Jos oli trans ja käytti meikkiä siihen aikaan,
ajateltiin, että kyse on vain meikistä.
Kaikki tietävät juttuni. Se ei liity tähän. Satun olemaan trans.
Juttuni on Python, hiustenleikkuu, banjot,
siat avaruudessa, maailman loppu ja maailman alku.
Mutta Amerikassa oli toisin. Perustajat saapuivat vuonna 16...
He lähtivät Plymouthista ja saapuivat Plymouthiin. Mikä tuuri.
"Onko tämä Plymouth?
Tulimme Plymouthista.
Kierrämme ympyrää. Takaisin laivoihin."
Lopulta he pääsivät perille. "Tänne Jumalamme toi meidät.
Voimme harjoittaa uskontoamme.
Voimme perustaa perheen. Täällä ei ole ketään.
Suokaa anteeksi. Täällä ei ole ketään.
Kyllä, maa, jossa ei ole ihmisiä... Keitä nämä tyypit ovat?"
Kun Eddie Izzard tuli lavalle -
upeassa silkkipainetussa mekossa tai kaavussa, mikä olikaan,
hän muutti ajatustamme siitä, kenellä voi olla näkökulma.
Hän antoi ihmisille, jotka olivat vain esineitä,
edustusta nokkeluudella, charmilla ja glamourilla.
Tiesimme, että homoja on olemassa. Ymmärsimme, että homoja on maailmassa,
mutta tiesimme transsukupuolisista -
vain yksittäisistä vitseistä Night Courtissa tai jotain.
Yhteiskuntana olemme aina nähneet transnaiset esineinä -
emmekä mieti transmiehiä lainkaan.
Transsukupuolisuus on minulle erilaista kuin jos olisi vain homo lavalla.
Olin ennen vain homo lavalla.
Seuraavan esiintyjämme ensimmäinen komedia-albumi,
Butcher, debytoi ensimmäisellä sijalla iTunesissa.
Tervetuloa paikan ainoa mies, joka pitää urheilusta, River Butcher!
Se on asia, josta voi puhua tai olla puhumatta.
Siitä ei pitäisi puhua pakolla koko ajan,
koska se on sukupuoli-identiteetti ja se, miten on maailmassa,
mutta en halua pelätä siitä puhumista.
Ihanaa olla tämä tyyppi huoneessa täynnä ihmisiä.
Sanotaan 50 ihmistä,
ja joku sivuttaa 49 ihmistä ja kysyy: "Hei, mitkä ovat sinun pronominisi?"
Ei tarvitse tietää 49 muun pronominia. Vain minun.
Mikä hämmentää tässä vahvassa pulisongissa -
ja toisessa pulisongissa, joka yrittää kovasti?
Tykkään kovasti katsoa Solomon Georgiota,
ja mitä hän tekee sukupuolen kanssa.
Sen yksityiskohdat. Rakastan sitä.
Se on hauskaa ja iloista, ja siitä pidetään.
Solomon Georgio!
Komedia on aina auttanut minua identiteettimatkallani.
Kun aloitin koomikkona, käytin pukuja.
En tiedä miksi. Halusin vain olla showmies.
Halusin aloittaa pyytämällä vilpittömästi anteeksi kaikilta.
Tein parhaani näyttääkseni kunnolliselta,
mutta lopulta näytin upealta.
Puhuin selvästi matalammalla äänellä. En tosiaankaan laittanut jalkoja ristiin.
En sallinut itseni nauttia naisellisesta puolestani.
Piilotin sen ja olen oppinut stand up -komedian kautta,
että minun ei pitäisi tehdä niin -
ja itseni omaksuminen on itse asiassa minulle eduksi.
Kuten asustani huomaa,
olen ollut vahvasti homo tänä vuonna.
Se on oma henkilökohtainen matkani,
ja sen hyväksyminen, että saatan kuulua laajempaan kirjoon.
Suurin vaikute minuun ja sukupuoleni ilmaisuun, etenkin komediassa,
oli Eddie Izzardin Dress to Kill.
Voin kastoa sitä spesiaalia ja aina löytää siitä jotain,
millä voin ymmärtää itseäni ja kulttuurimme absurdiutta.
Kun tarinoitasi ei kerrota -
tai kaltaisillesi ihmisille ei anneta tilaisuutta esiintyä,
on vaikea kuvitella, että pääsee käsiksi siihen.
Se muuttaa näkemystä maailmasta,
koska yhteiskunta on osoittanut, että vastaus on ei.
Sanoinko pronominit oikein? - Minunko?
Niin. - Olen she/her.
Ja sinä olet they, vai mitä? Kokeilen sitä. Kokeilen olla they.
En välttämättä halua puhua sukupuolesta ja seksuaalisuudesta,
mutta tuntuu, että pitäisi, koska kaikki muut puhuvat siitä.
Ja ihmiset valtavilla yleisöillä puhuvat siitä -
ja hyökkäävät hyvin pientä ryhmää vastaan.
Ei kauan sitten, kun aikuiset kysyvät lapsilta:
"Miksi haluat isona?" he tarkoittivat ammattia.
"Ai penis tarkoittaa miestä? Okei, boomer."
Stand up -komediassa etsitään aina jotakuta, jonka kustannuksella pilailla.
Tällä hetkellä se transihmiset, kuten Dave Chappelle sai selville.
Huumori on totuuden terävä reuna.
Vain vitsailua ei ole. Jos joku tekee homofobisia vitsejä, hän tarkoittaa sitä.
EI "VAIN VITSI": KOMEDIAN POLIITTINEN JA KULTTUURINEN VOIMA
A,B ja C. Yhteinen klaffi.
Vitsit ja ideat.
En syytä vain heitä väkivallasta, mutta näen vahingon,
kun sitä komediaspesiaalia näytetään ympäri maata.
Se voi vaikuttaa siihen, miten ihmiset ovat maailmassa -
ja kohtelevat muita, jotka ovat erilaisia kuin he.
TÄNÄ VUONNA VOI TULLA ENNÄTYSMÄÄRÄ TRANSVASTAISIA LAKIESITYKSIÄ
Ongelma koomikoiden loukkaavissa kommenteissa on se,
että se epäinhimillistää meitä.
Heitä kiinnostaa sukuelimemme,
missä käymme vessassa.
En välitä siitä, mitä he luulevat aikeistaan -
tai miten meidän pitäisi tulkita vitsejä.
Jos sanomme, että se on transfobista, et voi vastata: "Ei ole."
TRANSKOOMIKOT PUOLUSTAVA YHTEISÖÄ, JOTA USEIN NÄHDÄÄN, MUTTA EI KUULLA
Transkoomikkoina meillä on tietty -
kokemus tietyistä esteistä,
koska transsukupuolisuus on niin paljon uutisissa nyt,
joten ihmiset ovat kiivaita.
Kaipaan vanhoja hyviä aikoja, kun naisiksi pukeutuneet miehet olivat aitoja miehiä.
Hän ei pääse naisten MM-kisoihin,
koska hän oli ennen nainen, mutta hän ei halua olla nainen enää.
Yhteiskunnassa valta on heillä,
joista ei voi tehdä pilaa.
Eikö? - Niin on.
Heistä ei voi tehdä pilaa.
Heillä siis on kulttuurimme institutionaalinen valta.
Naisena, joka on musta ja trans -
ja niiden vitsien kohteena,
on helpompi lukea niitä kuin katsoa -
ja nähdä huoneen täynnä ihmisiä nauramassa.
"Sukupuoli on fakta. Sitä on katsottava naisen näkökulmasta.
Miettikää tätä. Caitlyn Jenner, jonka olen tavannut. Ihana ihminen.
Caitlyn Jenner valittiin vuoden naiseksi hänen ensimmäisenä vuotenaan naisena.
Aikamoista.
Päihitti naiset Detroitissa.
Hän on parempi kuin te kaikki.
Hänellä ei ole edes ollut kuukautisia. Aikamoista."
Olen musta ja transsukupuolinen.
Molemmista aiheista ja niiden välisistä yhtäläisyyksistä kannattaa puhua,
mutta niitä yhtäläisyyksiä voi ymmärtää vain,
jos oikeasti samaistuu hemmetin molempiin.
He eivät vitsaile. He luennoivat.
He luulevat, että voivat sanoa mitä vain, koska ovat koomikkoja,
mutta jos et kerro vitsejä, sillä ei ole väliä, oletko koomikko.
Niitä koomikkoja pidetään -
sukupolvensa mahtavimpina mielinä.
Miljoonat heitä kuuntelevat ihmiset ajattelevat:
"Voi luoja! Kaikki, mitä he sanovat on loistavaa."
Se on vaarallista meille.
YKSI TAPPAVIMMISTA VUOSISTA
SUURIN PAHOINPITELYN VUOSI TRANSSUKUPUOLISILLE AMERIKKALAISILLE
TRANSVASTAISET VIHARIKOKSET KASVOIVAT 20 PROSENTTIA
TAPPAVIN VUOSI TRANSSUKUPUOLISILLE AMERIKKALAISILLE
TAPPAVIN VUOSI TRANSSUKUPUOLISILLE
Chappelle ei ole suurin ongelma, vaan he, jotka levittävät hänen ideoitaan.
Väite, että sukupuoli on fakta.
Jopa WHO:n mukaan sukupuoli on sosiaalinen konstruktio.
Mutta jos jokin tosiasiassa ei ole totta, sitä on vaarallista levittää,
koska pitäähän siitä ottaa vastuuta, kun todellista väkivaltaa tapahtuu.
UUSI RAPORTTI VUODEN 2022 TRANSSUKUPUOLISTEN KUOLEMAT YHDYSVALLOISSA
Minusta olemme turmiollisen vastaiskun keskellä -
ja teemme syntipukkeja kaikesta queeristä ja transista.
Olen utelias siitä, miten komedia nousee käsittelemään sitä.
Tervetuloa yksi Britannian suurimmista vientituotteista,
näyttelijä ja koomikko, Eddie Izzard!
Transihmiset ulostulevat ja ymmärrämme,
että transihmisiä on paljon enemmän kuin luultiin.
Aivan kuin 80-luvulla. Homoja on paljon.
Muiden reaktio oli: "Ei." Se on sama asia. He pelkäävät sitä.
Tuntemattoman pelko. Siksi on tärkeää, että transihmiset pääsevät lavalle,
saavat ihmiset nauramaan. Ja joku sanoo: "Todella pidin hänestä."
Tiedän, että uskotte Amerikassa Jumalaan. Häntä ei ole, lapset.
Mutta kiva, että uskotte yhä toisen maailmansodan jälkeen.
Kuolleita oli 60 miljoonaa, eikä hän auttanut. Mutta...
Voitte sanoa, että olen ateisti. En ole. Uskon johonkin.
Meihin. Ihmisyyteen.
Uskon, että maailmassa on enemmän hyvää kuin pahaa. Uskon siihen.
Hyvää yötä. Kiitos, kun tulitte.
Komedia on siirtynyt uuteen vaiheeseen. Ihmiset haluavat kuulla lisää koomikosta,
ja monet LGBTQ-koomikot ovat johtaneet sitä.
Mikkini ei tainnut toimia alussa. - Se oli tarkoituksella.
Joo. Juuri niin.
Vuosi 2012 oli todella -
vaikeaa aikaa minulle.
Menin lavalle ja päätin puhua kaikesta,
mitä elämässäni tapahtui -
kaiken sen joutavan sijaan, mistä puhuin ennen.
Minulla diagnosoitiin rintasyöpä molemmissa rinnoissa,
ja molemmat rintani leikattiin.
Ennen sitä minulla oli jo aika litteä rinta,
ja vitsailin vuosia pienistä rinnoistani.
Aloin ajatella, että ehkä rintani -
kuulivat minut -
ja ajattelivat:
"Kuules.
Tämä riittää.
Tapetaan hänet."
Ennen koomikoita katsottiin ja sanottiin "Kerro vitsi.
Mikä on pohjustus ja kärki? Emme halua tietää tarinaasi."
Nykyään se on toisin. Se on hyvin henkilökohtaista.
Hannah Gadsby kertoi hyvin intiimejä juttuja elämästään.
Hän avasi oven aivan uudelle komediatyylille.
Kritisoin itseäni voidakseni puhua,
saadakseni luvan puhua.
En tee sitä enää. En itselleni tai muille, jotka identifioivat kuin minä.
Tajusin, että kerroin tarinani todella toksisella -
ja melkein homofobisella tavalla.
Tiesin olevani erilainen,
ja kun olin lavalla, minun piti aina puhua siitä.
Minun piti ratkaista itseni arvoitus -
yleisöni puolesta ennen kuin heistä oli sopivaa nauraa.
Vähän paperitöitä.
Olen lesbo. Mitä?
Voi ei!
Mitä enemmän kokemusta on, turhautuminen kasvaa,
kunnes tekee show'n kuin Nanette-spesiaalin ja sanoo: "Paskat."
HANNAH GADSBYN KOMEDIAA TUHOAVA JA SIELUA VAHVISTAVA TAIDE
Vanhoina hyvinä aikoina lesbo tarkoitti jotain muuta kuin nykyään.
Silloin lesbous ei ollut seksuaalisuutta.
Lesbo oli nainen, joka ei nauranut miehelle.
"Miksi et naura? Oletko joku lesbo?" Klassista.
Vitsit tulivat ensin ja identiteetti myöhemmin 1990-luvulla.
Nyt identiteetti tulee ensin, mikä on mielestäni paljon jännittävämpää -
ja hedelmällisempää.
Olen ensimmäinen aasialaisamerikkalainen avoin homomies,
jolla on Netflix-spesiaali. Se on hyvin -
häkellyttävää.
Netflix antoi hänelle spesiaalin eikä minulle?
Koska hänellä on vatsalihakset,
ja minä olen raskaana.
Meitä tulee aaltona ja emme ota vain pientä palaa piiraasta,
voimme ottaa valta-aseman.
Voimme kertoa tarinamme. Voimme olla aitoja.
Kun minua naidaan, kuulostan isältä, joka heräsi keskellä yötä -
eikä laittanut valoja päälle.
Voi luoja. Ei! - Au! Hitto vie!
Paska!
Hetki!
Jeesus! Kuka pisti sen siihen?
Olen esiintynyt Amerikassa paikoissa, joissa ei olisi pitänyt esiintyä.
Ihmiset ovat poistuneet ja huutaneet minulle esityksen jälkeen.
Jotkut ovat jääneet esityksen jälkeen ja sanoneet:
"Kiitos. Minulle oli merkittävää nähdä hauska homoesiintyjä."
Jotkut kertoivat myöhemmin, että näkivät jotain eri tavalla.
Siksi haluan jatkaa sitä.
Antakaa aplodit upeille ja historiaa tekeville esiintyjille!
Komedia on yksi asia, joka menee väliin -
ja sanoo: "Ei, voimme kaikki nauraa tälle."
Se on mielestäni tehokas väline tasa-arvon edistämiseksi.
Queerit opettivat Amerikkaa olemaan pelkäämättä meitä vitsailemalla.
Monet asettavat uransa vaaraan tulemalla ulos.
Jokainen, joka teki sen lavalla,
avasi ovea hieman enemmän.
Se on täysin erilainen maailma. Komediassa, kulttuurissa.
Se ei ole kielletty asia. Se ei ole salattu asia.
Se on valtavirtaa. Kuin alatekstistä tuli päätekstiä.
Kamalia asioita tapahtuu, mutta positiivisuutta on enemmän,
ja pitää olla ulostullut ja pitää pyrkiä parempaan.
Jos haluat koomikoksi, ole paras siinä. Jos haluat kirjastonhoitajaksi, ole paras.
Niin pitää tehdä. Naisten ja POC-ihmisten pitää tehdä niin.
Kun olemme tylsiä, kun LGBTQ on tylsä,
olemme onnistuneet.
On oltava toiveikas tulevaisuudesta, koska jos elän 100-vuotiaaksi,
elän vielä 18 vuotta.
Jos haluan elää kaiken sen ajan,
minun täytyy olla toiveikas jonkinlaisesta kelvollisesta selviytymisestä.
Ehkä elän 110-vuotiaaksi.
Minun ei pitäisi saada tätä lasta.
Mutta aion. Se on Steve Bannonin vauva.
Eli se on tärkeä vauva.
Varttuessani ajattelin, että haluan olla Martin Luther King.
Sitten minusta tuli Martin Luther Queen.
Minulla on hahmoja, joita ei ole nähty. Koko autotallini on täynnä pukuarkkuja.
Vaimoni sanoi: "Voimmeko heittää nämä pois? Olet nyt aikuinen nainen."
Sanoin: "Ne ovat pukuni!
Nämä ovat pukuni!"
James Adomian muuten ei ole homo. Kaikki tietävät sen. Se oli uravalinta.
Oli paikka nimeltä Rusty's Bagels.
Esiintyjät menivät sinne, mutta piti ostaa rinkeli tuorejuustolla -
ennen kuin pääsi lavalle.
Mitä vielä voi vaatia? Pitäisikö kirjoittaa kirja ja myydä se sinulle?
Queer-naiset ovat hienoja koomikkoja,
koska emme välitä siitä, mitä miehet ajattelevat. Emme yleisesti välitä.
Tekstitys: Anna Ruokolainen