Bună, frumosule.
- Ce mai faci? - Bine. Tu?
Bună, sexosule.
- Am rămas peste noapte. - Da.
- Trebuie să facem asta mai rar. - De ce?
Pentru că ne face să credem că suntem iar iubiți.
- Și asta înseamnă... - Doar am dormit împreună.
- E în regulă, iubire. - Nu-mi spune „iubire”, spune-mi Evan.
- Sunt Evan. - Nu ești doar Evan pentru mine.
Ești „iubire”. Ești „iubirea” mea.
Dacă ne permitem să redevenim iubiți...
- Unde e gaura? - E acolo.
- Apoi vom fi iar iubiți. - Bagă mâna pe acolo.
Și apoi ghici ce se va întâmpla? Va trebui să ne despărțim iar.
- Gata. - Mulțumesc.
Nu-ți vei putea găsi o relație adevărată, dacă vom continua așa.
- Nu pot să mă complac așa cu viața mea. - Taci, nepoliticosule.
Faptul că ești cu mine e singura parte interesantă din viața ta.
- Ține minte asta. - Tu ești foarte interesant.
Ai o periuță curată? Nu vreau s-o folosesc pe a ta iar.
Iubire, am scuipat în gura ta azi-noapte. Îți amintești?
- Sunt altfel de bacterii. - Îți amintești.
Nu pleca. Hai să-ți fac un oral.
- Trebuie să plec. - Stai, pupic. Alo?
- Îmi place să fiu iubitul tău. - Bine, pa.
PROFESORUL DE ENGLEZĂ
LICEUL MORRISON-HENSLEY
DISTRACȚIE PLĂCUTĂ ÎN FIECARE ZI FERIȚI-VĂ DE PERICOLE!
Siri, dă-i mesaj lui Malcolm. „Nu, nu am ceasul tău Apple.
Oricum, nu știu când ai fi putut să-l lași la mine acasă.
Mereu vin eu la tine, sincer.”
Doamne...
Stați, dle Marquez, nu...
- Ce naiba? - Ce... Băi...
Calmează-te, regino.
Dați-vă telefoanele pe silențios.
- Jos. - Asta e panică gay?
Stați jos.
La pământ. Ce faceți?
Dle Marquez, nu sunt împușcături. E clubul de tir.
- Ce? - Calmați-vă naibii.
Clubul de tir?
Da. Dl antrenor Hillridge s-a apucat iar de treaba asta.
De ce e...
De ce e un club de tir?
Pentru a trage cu arma?
Ar trebui să vă schimbați cămașa.
Am eu o bluză în vestiar. O vreți?
Foc!
Armele jos.
Trebuie să vorbim despre listă. Ai văzut-o?
Nu. Dar, orice ar fi, am ceva mult mai important.
Gwen, am crezut că mor azi-dimineață.
E de la amigdală? S-a făcut mai mare.
Îmi pare rău. Dă-mi să văd.
Nu. Nu e asta!
- O armă. Am auzit împușcături. - Stai.
- Markie... - A tras în cineva?
Trage în oameni? Vânează oameni?
- Nu. - Evan... Gwen.
Vă rog, încetați cu distragerea atenției. Am zahărul scăzut.
- Vreți un măr? Da? - Ev.
Vrei o cămașă? Am câteva acasă.
Și eu am cămăși acasă.
Bun. Dacă mai aveți idei cu care să contribuiți...
vorbiți cu Lacey până la ora 16:00 vineri sau abțineți-vă.
Iar acesta este ultimul punct pe agenda mea blestemată.
Bun. Altceva? Nu? Mulțumesc. Minunat. Bine.
- Bună. - Nu, Evan. Nu, te rog, e deja târziu.
În dimineața asta am fost implicat în împușcături.
- Ce?! - Ce?
Cel puțin am crezut că sunt împușcături, bine?
Era, de fapt, noul club de tir al lui Markie.
Viața mi-a trecut prin fața ochilor.
Să auzi sunetul unor împușcături într-un mediu școlar în vremurile...
Vei spune că te-au activat?
Mulțumesc, Evan, că ți-ai exprimat sentimentele în legătură cu asta.
- Înțelegem cu toții. Te-am auzit. - Am crezut că voi muri la slujbă.
Ați înțeles?
Oamenii sunt împușcați...
- în America în fiecare zi. - Da!
Iar eu am crezut că noi vom fi împușcați azi, bine? A fost foarte real.
Trebuie să închidem acest club de tir.
Nu se întâmplă, amice. Serios.
Programul de securitate a armelor de foc
a fost oprit în zilele întunecate ale lui ’99, nu?
Nu voi lăsa să fie oprit iar.
Bine. Deci putem aștepta ca unul dintre micii tăi
protejați să intre pe ușa aia
cu o armă semiautomată...
- Nu așa stau lucrurile. - Evan, Evan. E un...
E un program de securitate a armelor de foc. Securitate.
E creat să protejeze, frate.
E despre a-i învăța pe copiii ăștia cum să facă lucrurile corect
cu armele care sunt deja în lume. Suntem în Texas.
Nu-mi vine să cred că alții sunt de acord cu asta.
- Voi îl sprijiniți? - Nu știu. Poate.
Nu e o democrație, nu contează cine e de acord
cu asta și cine nu e de acord.
Ce contează este că e legal și e aprobat de conducerea școlii.
Și aici este sfârșitul acestei conversații.
Și, pentru Dumnezeu, schimbă-ți naibii cămașa!
Îmi pare rău. N-am vrut să înjur.
Îmi pare rău. Te rog, Gwen, îmi dai mărul ăla acum, te rog?
Bine? Liberi. Duceți-vă și inspirați minți tinere, vă rog.
Doamne, trebuie să plec. Mama și tata s-au împăcat.
- Marquez. Evan. - Ce e?
Ai fost serios acolo, frate?
De fiecare dată când vreau să fac ceva important în școala asta,
te porți de parcă vrei să mă oprești.
Nici măcar nu pot vorbi cu tine despre asta, Markie.
Nu discutăm.
Nu e un lucru drăguț pe care nu-l faci bine.
- E vorba de viețile oamenilor. - Stai puțin, frate.
Ești foarte deranjat acum.
Unde se termină echivalențele false la tine?
Unde ai învățat expresia asta?
Fac un curs online la Harvard...
Sunt impresionată. Eu am făcut UT online. Am atâtea datorii!
Nu e nicio echivalență falsă, Markie. O armă e o armă.
Dacă îi dai o armă unui copil, îi dai o armă unui copil.
Iar cum toți cred că ești un gunoi. Deci...
Ești adorabil când te înfurii.
Îi educ. Sunt un educator, bine?
Păstrează chestia asta cu activismul pentru Facebook.
Nu e nimeni pe Facebook, Markie. Câți ani ai?
- Ți-l închid! - Sunt de vârsta ta.
- Ba nu, nu ești. - Putem vorbi despre listă acum?
E o listă online cu cei mai sexi profesori.
- Clasificați. - Ce? Și, ce?
- Ești numărul unu? - Nu, sunt 26.
Ce? E o nebunie. Ești foarte sexi. Probabil ai luat-o de la coadă...
- Poate 26 e cel mai mare număr. - Nu, știu.
Dar nu, n-o citesc greșit. Sunt numărul 26.
E o nebunie. O iau razna.
- Unde ai găsit-o? - Pe Discordul studenților.
Rick mi-a dat mesaj. El e pe server sub un nume fals de student.
- Ceva cu Iisus... - N-ar trebui să facă asta.
În fine, vreau s-o desființez.
Vrei s-o desființezi fiindcă ești jos pe listă.
Nu, din motive feministe. E îngrozitor.
- Nu fiindcă ești numărul 26? - Nu! De ce mi-ar păsa despre asta?
Cum desființezi o listă despre care n-ar trebui să știi?
- Nu, tocmai asta e. - Ascultă, asta cu armele, sunt serios.
Tu, eu, toți copiii ăștia. Am putea fi morți acum.
- Treizeci și patru de ani. Gata. - Eu spun că am 32, mai nou. Dar, da.
Brusc, nu mai văd chestia asta doar la știri.
Bine? Nu voi fi o statistică.
- Fac ceva în legătură cu asta. - Asta e bună.
Când spui asta, parcă... Parcă sunt de partea ta.
Nu vreau să vă las să deveniți niște statistici.
Fac ceva în legătură cu asta.
Da. Eu am să fac ceva în legătură cu scula asta.
Numai asta ai înțeles din tot, Frank? Haide, omule.
E un curs de siguranță a armelor, dle Marquez.
Credeți că dacă-l desființați va rezolva ceva cu violența armată?
E vorba de principiu.
Încearcă să ia atitudine.
Iau atitudine, Jeff. Chiar iau atitudine.
Bine? Nu mă interesează dacă nu pricepeți.
Normal că pricepem.
Am făcut instrucție toată viața. Suntem obișnuiți.
N-ar trebui să fiți obișnuiți.
- E atât de deprimant. - Nu e atât de deprimant.
Dle Marquez, eu sunt de partea dv. Sunt foarte împotriva armelor.
Hartman, știm că ești împotriva armelor.
Părinții tăi sunt hippioți. Sunt și împotriva electricității.
Nu sunt împotriva electricității, sunt pentru turbine eoliene.
Bun, am înțeles că sunteți obișnuiți cu asta,
dar nu ar trebui să fiți obișnuiți, bine?
Dacă eu aș crește în mediul ăsta, aș lua-o razna.
Probabil că aveți niveluri ale cortizolului
în organismele voastre de care nici nu vă dați seama.
Ce e cortizolul?
Dar nu putem face prea multe despre asta. E ca...
E ca atacul unui rechin. E ca un fel de forță a naturii.
Nu e o forță a naturii. Tocmai asta spun.
Este o problemă complet evitabilă.
Dar nu este evitabilă dacă nu putem forța guvernul să facă ceva despre asta.
Lobby-ul armelor e prea puternic.
Asta l-a omorât pe tatăl meu vitreg.
Dumnezeule, Jeff. E îngrozitor. Despre asta vorbesc eu.
Nu, glumeam. Dar știți ce zic.
- Jeff, suferi. - De prea bun ce sunt.
Cine-a zis că ești bun?
Din punct de vedere al siguranței e o ușă care are detector de metale.
Becca, nimeni nu intră prin ușa aia. Nu poți trece cu metale prin ea.
Nu, poți trece prin ea. Doar că bipăie.
Nu știu, doar că simt că atunci când eram de vârsta voastră...
dacă voiam să schimbăm ceva, făceam ceva în legătură cu asta.
Vorbeam cu atitudine, înțelegeți?
Adică, despre ce?
Am fi protestat despre realegerea lui Bush.
Și am încercat să facem să fie ales Kerry.
Și a funcționat?
Doamne, tocmai m-am gândit la ceva! Sunt un geniu. Dacă am face un protest?
Ca să arătăm că nu suntem de acord cu clubul de tir.
Bun. Asta am zis și eu tot timpul. Dar, da, sigur.
Bun, dar dacă facem un protest, trebuie să fie la interior,
pentru că părul meu o va lua razna.
Vara mea tocmai a protestat împotriva condusului beat la școala ei.
Am putea încerca să facem așa ceva.
Dar nu aș ști cum să organizez asta.
De ce e greu de organizat? Sunteți în toate grupurile astea de chat, nu?
Eu nu sunt în niciun grup.
Prefer să discut față în față.
FĂRĂ ARME
Frate, asta e o chestie gen condusul beat la volan?
E un protest împotriva crimelor cu armele.
Copiii își fac vocea auzită. Eu sunt alături de ei.
Bravo, sunt foarte împotriva morții. Așa că mă bag și eu.
Fantome. Dualitatea viață-moarte. Ziua Morților.
- E un protest împotriva clubului de tir. - Nu pare asta.
Ce se întâmplă? Arăți ca Erin Brockovich.
Mereu arăt așa.
- Minciuni. O face din cauza listei. - Nu.
Dar, serios, cine face lista aia?
Pentru că știm cine trebuie să fie în top. Cine o face? Cine?
Nu știu.
- Nimeni nu știe. - La naiba.
DA ARMELOR
CONTROLUL ARMELOR
- Ce naiba... e asta? - Doamne.
Doar un mic protest.
Da, exact.
Unii dintre copiii de la cursul meu au aflat ce puneți la cale
și s-au hotărât că și ei vor să se facă auziți.
Faceți un protest? Împotriva a ce protestați?
Protestăm împotriva voastră... pentru că ne terorizați.
- Vă terorizăm? - Da.
Încercați să ne terorizați să nu mai avem arme.
Dacă nu avem arme, nu ne putem proteja.
Să vă protejați împotriva a ce, Markie?
A oamenilor cu arme?
Spuneți că dacă nu vă puteți proteja de arme sunteți morți.
Deci armele sunt problema.
Dacă nu sunt arme, nu sunt probleme. Începi să-ți dai seama?
Încep să-mi dau seama că tu ești problema.
Nu înțelegi că deja trăim într-o lume în care armele există, Evan.
- Dle Marquez, dle antrenor Hillridge! - Deja trăim într-o lum...
- Armele sunt deja aici. - Dle antrenor!
- Ce e? - Ce e?
- Să mergem.
Nici măcar nu ne întâlnim pe proprietatea școlii.
- Promovezi moartea. - Nu promovez moartea!
- Vă rog, încercați să fiți civilizați. - Haide!
- Nu, nu. - Civilizați...
Ce face o armă dacă nu să omoare oamenii?
- Protejează oamenii. Îi protejează! - De ce?
- De oameni care... - Oameni care au arme...
Care nu știu să le folosească!
Evan, frate, încerc să fac ceva pentru copii.
Încerc să-i învăț o deprindere, o lecție.
Problema e că atunci când faci așa ceva nu merge fiindcă ești un idiot.
Markie. Mar... Markie.
Dumnezeule, Evan.
Doamne, îmi pare rău că am spus asta.
Ascultă... Din punct de vedere politic, sunt de acord cu tine.
- Ești împotriva armelor? - Ei bine, știi tu.
- Dar... știi tu? - Vezi, nu pot să-mi dau seama.
O fac intenționat. Nu pot. E ca și cum trebuie...
Ascultă, nu pot să fac nimic în legătură cu asta. Regulile sunt foarte clare.
Iar eu nu trebuie să mă bag. Doar...
- În orice fel posibil. Trebuie. - E lucrul tău preferat pe care-l faci.
În principiu, da. Bine?
Așa că clubul rămâne,
doar dacă nu e o amenințare activă, ceea ce nu este.
- Ce înseamnă o amenințare activă? - Evan, nu face vreo prostie.
Ce? Nici nu mă gândeam să fac ceva.
Chiar te întrebam, ce e o amenințare activă?
Acum mă gândesc la ceva.
- Alo? - Crimă și pedeapsă.
O carte incredibilă, dar dacă ați fi fost voi?
Dacă voi ați fi fost Raskolnikov și ați fi putut scăpa cu orice?
Cu toții avem vocea asta în noi care e întunecată, ciudată și înfricoșătoare.
Iar societatea ne spune să-i punem capac.
Eu zic „să ți-o trag, societate”. Nu?
Trebuie să ne exprimăm. Asta a făcut prietenul nostru, Fyodor.
I-a mers destul de bine. Iar cartea asta a vândut multe copii.
Copii, asta e ora de engleză, bine?
E un loc sigur în care puteți spune orice,
oricât de înfricoșător, de întunecat.
Vreau ca, atunci când scrieți aici,
să uitați orice ar putea crede
oricine ar citi asta despre ce scrieți și să scrieți.
- Vorbiți despre scrisul creativ? - Scris creativ. Asta facem.
Trei pagini de scris creativ.
Iar subiectul este, dacă ați putea scăpa cu orice act atroce,
ce ați face?
Faceți-vă de cap, copii. Fiți sălbatici.
Va fi distractiv. Vreau să aud chestii urâte, da?
Și dacă e un pic cu d-astea, știți... Nu vreau să spun cuvântul pentru asta.
Dar dacă astea sunt implicate, poate primiți credit extra.
- Întrebare. Asta e pentru notă? - Nu vreau...
Doar de trecere. Și dacă e violentă și odioasă, o să treceți.
- Scriem cu pauză dublă între rânduri sau. - Nu-mi pasă.
Nu înțeleg. Vrei să scrie cineva un eseu despre cum te ucide?
Nu, nu trebuie să fie despre mine.
Trebuie doar să fie ceva amenințător pentru școală.
Băi, unde e Nick?
E la Buffalo Wild Wings cu colegii de serviciu.
Sau foștii colegi, căci ei încă lucrează acolo, dar el a fost concediat.
- Evident. - Mă bucur că nu am o slujbă de zi.
- Bună. - Malcolm...
- Intră! - Dumnezeule!
Ce s-a întâmplat cu grădina voastră? Ați fost bombardați? Arată oribil.
- Nu, Nick face o piscină! - Manual?
- De ce întreabă toată lumea asta? - Plătiți. Plătiți pe cineva s-o facă.
Malcolm, fii atent. Am găsit pietrele astea în groapă.
- Arată ca niște dinți. - Ăia sunt dinți.
- Ce? I-am atins... - Tu l-ai invitat?
Da, a zis că v-ați împăcat.
- Dumnezeule, tipule! - Nu ne-am împăcat.
Ce? Mi-a trimis o poză cu tine în pat.
- Gwen... Aspectul ăsta. - Da?
E foarte sexi, îl ador.
E ceva nou pentru tine, nu? De obicei nu ești foarte sexi.
- Bine... - Nu, arată bine...
Face asta pentru că a căzut șase locuri în listă.
- Dumnezeule! - Ba nu.
- Dumnezeule? - Ce e? Ce?
- Amenințare activă. Amenințare activă! - Ce?
- Amenințare activă. - Asta este. Ăsta e.
Este, este... foarte intens.
- Adică e îngrijorător... - Ce, cum?
Adică, ascultă... „O să plătească.
- O să plătească cu viețile lor.” - Nu sună rău.
„Acum chiar vorbesc eu. Nu mai e ficțiune.
Am o sete de nestăvilit care poate fi potolită doar de sânge.”
Sânge? Ar putea fi un vampir.
Până la urmă, e convingătoare.
- Adică, pe mine m-a prins. - Asta o să meargă.
- Îl desființăm. - Incredibil. Desființează-l!
După cum știți toți, o amenințare reală a fost găsită în comunitatea noastră.
Au fost luate câteva măsuri.
Desigur, elevul în cauză, care nu va fi numit aici,
va intra la evaluare imediată.
De asemenea, detectoare de metale vor fi instalate
la intrările rămase în toată școala.
Sunt vești groaznice.
Și presupun că asta se subînțelege,
dar, din această clipă, clubul de tir...
- Programul de siguranță a armelor. - ...va fi suspendat nedeterminat.
- Așa. - Bine.
Și așa moare iar clubul de tir.
Și nu în stil mare, ci cu un scâncet.
Scos în spate și linșat, doar...
- Asta e? Gata? - Markie, dacă...
Te rog. Dacă ții un discurs și Evan trebuie să țină unul.
Și... Fără discursuri când vorbesc eu, bine?
- Bine. - N-ar trebui să fie nevoie să spun asta.
Bine. Oricum, treaba cu armele e anulată, bine?
Oricum, conform instrucțiunilor districtuale, mulțumită lui Evan...
Ura! Evan e eroul nostru.
Vom începe instrucția pentru arme de foc pentru toți profesorii.
- Ce? - Scuze, ce?
Nu contează. E de rău.
Fiecare clasă va avea o armă încuiată într-un seif
care va fi folosită în caz de amenințare.
Bine. Aș vrea să mă retrag din asta.
Prea târziu. Instrucția începe mâine, iar Markie se va ocupa de asta.
Ura! Sunteți pe mâini bune.
Bine, știți ce?
- Am ceva de spus. - Ăsta nu e un discurs?
Nu cred că e totul rău, deși, vedeți voi,
acum trebuie să învățăm toți să folosim arme,
pentru că copiii nu mai au arme.
Iar despre asta era vorba pentru mine
și ar fi trebuit să fie despre asta și pentru voi.
Deci a fost atins un succes.
- Legendar. - Bravo, prietene.
Și ultimul, dar nu cel din urmă, eseurile creative vor fi interzise.
- Da. - Doamne.
E bine, de fapt, având în vedere cum a ieșit totul.
Jeff!
- Ce e, dră Sanders? - Îți place să faci liste?
De unde știți despre asta?
Știu, pentru că am lucrat la asta toată săptămâna.
Iar Becca, aproape că mi-a zis că tu ești.
- La naiba. - Ascultă, Jeff...
Vreau doar... vreau doar să știu... de ce sunt așa jos pe listă?
Doar de curiozitate. Nu prea-mi pasă. Doar sunt curioasă.
- Vreți adevărul? - Da, desigur. Da.
Păi, de când am văzut că lista afecta felul cum vă îmbrăcați,
am început să vă manipulez.
Ce bolnav... Ce?
Ce? Nu. Adică, vreau să vă îmbrăcați bine.
- Elegant. Sunteți o femeie de 34 de ani. - Treizeci și doi.
- Mai aveți aproape jumătate de viață. - Crezi că apuc 60 de ani?
Nu trebuie să purtați haine normale tot timpul
doar pentru că aveți o slujbă dificilă
- și iubitul o ia razna. - Ce?
Ascultați, v-am pregătit niște ținute.
Mi-ai pregătit niște ținute?
Da, e... Bun, ce ai aici?
Îmi place jacheta aia. E bine.
Îmi place și cureaua aia, aia înaltă. E bine.
Doamne, îmi plac și pantofii ăștia. Sunt drăguți, cu platforma.
- Ăia sunt Giuseppe Zanotti. - Suzeppe Zanotti?
Nu, oprește-te. Bine.
Trimite-mi asta pe e-mail. Dar, serios, e greșit, Jeff.
Știi ce? O să fii pedepsit
pentru că nu ar trebui să manipulezi profesorii.
Nu ar trebui să exploatezi profesorii.
Bine, spun doar că vă stă bine în albastru verzui.
Taci! Dar mulțumesc.
Ce naiba, dle Marquez?
Pablo... Salut, îmi... Îmi pare foarte rău pentru toate astea.
Dar a fost un eseu cam violent.
Ce e greșit cu violența? Am fost inspirat de conceptul crimei.
- Ai fost ce? - Inspirat de conceptul crimei.
Păi, ascultă... va fi totul în regulă.
Ai sub 18 ani. Nu ți se va trecere în fișa școlară.
Și chiar am făcut o scrisoare pentru dosar,
în care mi-am asumat responsabilitatea completă pentru temă. O să fii bine.
Acum trebuie să fac terapie de trei ori pe săptămână.
Da. Păi, oamenii dau bani mulți pe terapie, nu?
Tu o primești gratis.
Acum cred că știu cu cine să vorbesc despre gândurile mele ascunse.
Ce gânduri ascunse ai?
Doar să cumpăr o mașină nouă.
Corect. Exact. Deci o numim o situație câștigătoare, nu?
- Bun. - Cred că suntem în regulă.
Dar să nu intrați în lista mea.
Nu pot să cred că trebuie să facem instrucție cu arme.
- Markie o să ne împuște. - E în regulă. O să trecem peste.
Spui asta fiindcă e vina ta.
Încercam să fac ceva bun.
Cum ar fi dacă am avea împușcături în fiecare zi acum?
Da, ar fi aiurea.
Măcar suntem împreună afară.
- Vezi? Ținuta asta merge. - Știu.
Bun! Singurul lucru mai puternic decât un răufăcător cu o armă e...
O femeie cu o armă.
- Un tip bun cu o armă. - Tu care ești?
Ascultă, Evan. Știu, frate.
Știu că ești supărat pe mine. Știu că tu crezi că ai câștigat ceva.
Chiar am câștigat, bine?
În felul meu. Pentru că nu, nu am eliminat violența armată,
dar am luat unele arme din mâinile unor copii, iar asta e bine, Markie.
- Am făcut lumea un loc mai sigur. - Nu-mi pasă câte greutăți îmi faci.
Suntem de aceeași parte. Bine, prietene?
Serios, noi suntem tipii buni, frate.
Privește-o în felul ăsta.
Ai muncit toată viața ca să fii un pasiv la putere.
Acum ești un pasiv la putere cu o armă.
Crezi că sunt un pasiv după toată săptămâna asta?
- Sincer? - A fost pasiv doar o dată.
Putem să tragem, vă rog? Evan, poți să... poți...
- Markie, te rog? - Începem.
Pentru asta suntem aici. Țintește.
- Markie, nu am nevoie de sfatul tău. - Ce e?
- Știu că ai nevoie de el. - Dă-te în spate, te rog.
- Prietene. - E foarte simplu.
- Nu e foarte simplu. - Acolo e ținta.
- Iată arma. O fac. Înapoi. - Nu, se numește recul.
- La naiba, frate! - Bine. Bine.
- Ești bine? - Ți-ai rupt încheietura?
- Ești bine? - Da, sunt bine.
- Ești bine? - Nu știu.
De fapt... Hei, uită-te la aia.
La țintă!
Uită-te la tine. Simte puterea aia, prietene.
La naiba.
Subtitrarea: Andrei Neagu