‫בשלב מסוים בחיינו, ‫אנחנו מאבדים שליטה על מה שקורה לנו‬
‫והגורל הוא זה ששולט בחיינו.‬
‫זה השקר הגדול בעולם.‬
‫פאולו קואלו, "האלכימאי"‬
‫נשואים טריים‬
‫איך אישה בשנות ה-70 לחייה ‫מוצאת את עצמה מתחתנת?‬
‫הכול התחיל כשהעולם נסגר.‬
‫אוקיי, אני רואה כאן רק אותי.‬
‫לא על זה אני רוצה להסתכל.‬
‫דיאן, את על "השתק".‬
‫ברצינות, איך אני יכולה ‫לא לראות את הפרצוף שלי גדול כל כך?‬
‫את על "השתק".‬
‫דיאן, את על "השתק".‬
‫- אלקסה, הצטרפי לפגישה שלי. ‫- אוקיי‬
‫- שלום, בנות. ‫- שלום!‬
‫היי!‬
‫ויו, היית בדירה של ארתור כל הזמן הזה?‬
‫תשעה ימים.‬
‫זה שיא עולמי.‬
‫שר, את שותה בעבודה?‬
‫טוב, טכנית, בתי המשפט סגורים.‬
‫אז אלה רק אני והשופט ווקר.‬
‫גם המסעדה שלי נסגרה. ‫הם אמרו שזה יכול לקחת שבועיים שלמים.‬
‫אוקיי, הבנתי.‬
‫למה אני תפוח אדמה?‬
‫אנשים נורמלים‬
‫שנדבר על "אנשים נורמלים"?‬
‫זה משהו שיש לנו מעט מאוד ניסיון איתו.‬
‫היי, איך אני מפסיקה להיות תפוח אדמה?‬
‫דבר אחד בטוח,‬
‫זה נמשך הרבה יותר זמן משמישהו דמיין.‬
‫"לא מבוית",‬
‫סיפורו המייסר של אזור חלציה של ויו‬
‫אם סלון הורדת השיער לא ייפתח בקרוב.‬
‫- הכול כבר הוסר בלייזר לפני שנים. ‫- כן.‬
‫תסלחו לי, השעה 19:00.‬
‫- אוי... ‫- תודה, עובדי מערכת הבריאות!‬
‫- הידד. ‫- תודה.‬
‫אף אחד לא נהנה מהסגר יותר ממך, ויו.‬
‫נשארנו מחוברות,‬
‫והיינו שם זו עבור זו במהלך קשיים אישיים...‬
‫תראו מי חזר הביתה מבית החולים.‬
‫ברוס, אתה נראה מעולה.‬
‫התקף לב קטן. אני בסדר.‬
‫אנחנו פשוט נרגעים,‬
‫מפסיקים עם הצ'יזבורגרים.‬
‫כן, אבל תראו,‬
‫יש לי את העוגיות המיוחדות האלה.‬
‫יש להן צורה של אבי העורקים.‬
‫לא.‬
‫- ...ובמהלך נקודות ציון מקצועיות. ‫- ...כי היא בחורה כארז‬
‫- וזאת איש לא יכחיש ‫- טה דה!‬
‫כבר הציעו לי לנהל שלוש חתונות.‬
‫מהרגע שאת בסטטוס של גמלאית, ‫רק לזה את טובה.‬
‫זה ממש מתוק.‬
‫זה משפיל.‬
‫לא למדתי משפטים כדי שאוכל להגיד ‫לילדים של הקולגות שלי שהם יכולים להתנשק.‬
‫וכמו אנשים רבים,‬
‫הזמן בנפרד נתן לנו ‫הזדמנות לנסות דברים חדשים...‬
‫זה היה קצת קודר, אבל...‬
‫אני מחמיצה מלפפונים בעצמי.‬
‫אימצתי תוכי מ"צער בעלי חיים" ‫.‬
‫קוראים לו סילבסטר.‬
‫אתה תוכי טוב?‬
‫סילבסטר מצא בית חדש.‬
‫...ואילץ אותנו להתמודד עם דברים שדחינו.‬
‫רק את זה אני משאירה.‬
‫טוב שאת שומרת על קופסת הקפה הזאת.‬
‫.זה הארי‬
‫?הארי‬
‫כן, האפר.‬
‫האפר של הארי. רואות?‬
‫הבקשה האחרונה שלו הייתה להיות לאטה?‬
‫- את לא יכולה להשאיר אותו שם. ‫- רק רגע.‬
‫נראה לכן שעדיף לו להיות ‫על אדן האח בחדר של מיץ'?‬
‫בטח לא ככה בעלך המנוח ‫דמיין את מקום מנוחת העולמים שלו.‬
‫חזרה לקופסה. הנה.‬
‫לא, תפזרי אותו איפשהו.‬
‫מה אני אמורה לעשות?‬
‫אני אמורה פשוט לזרוק אותו בשדות?‬
‫הוא אלרגי לסוסים.‬
‫למשך זמן מה, ‫ההרגשה הייתה שזה אף פעם לא ייגמר.‬
‫הוא מצא חן בעיניי,‬
‫אבל אם הייתי רוצה לקרוא סיפור ‫על אישה שכלואה בבית ומשתגעת באיטיות,‬
‫הייתי קוראת את היומנים שלי.‬
‫אבל הכול נגמר בשלב מסוים.‬
‫הייתה לנו תקופה נהדרת, נכון?‬
‫זו הייתה המסעדה הכי טובה בברנטווד.‬
‫זו הייתה המסעדה הכי טובה בלוס אנג'לס.‬
‫- כן, בהחלט. ‫- זה נכון.‬
‫אתן נחמדות.‬
‫טוב, התכוונתי לפרוש מתישהו בכל מקרה.‬
‫תצטרפי אליי בצד השני.‬
‫זה משעמם,‬
‫אבל זה משעמם.‬
‫כן.‬
‫טוב, זו הייתה חתיכת חוויה,‬
‫אבל התקופה שלנו בנפרד סוף סוף הסתיימה,‬
‫ומסע חדש ביחד עמד להתחיל.‬
‫מועדון הספר הטוב: הפרק הבא‬
‫טוק-טוק!‬
‫אלוהים!‬
‫- זה עדיין מרגיש לא חוקי. ‫- לא.‬
‫לא. אני מסרבת ‫להוציא את החיבוק הזה מחוץ לחוק.‬
‫מה קורה?‬
‫רשמית הגענו לשלב ‫בו אנחנו מכסות את הרהיטים שלנו בפלסטיק?‬
‫לא, זה מה שקורה כשיש לך יותר מדי זמן פנוי.‬
‫האמת שניסיתי גם ‫לחדש את האריחים בחדר האמבטיה.‬
‫- זה לא הלך טוב. ‫- לא?‬
‫זה נורא.‬
‫השופטת!‬
‫אוי, באמת, כבר פרשתי, אז אין צורך ברשמיות.‬
‫"כבודה" זה בסדר.‬
‫אף פעם לא חשבתי שאשמח כל כך לחבק אותך.‬
‫כן, אומרים לי את זה הרבה.‬
‫שלום!‬
‫אוי, לא!‬
‫אלוהים!‬
‫אני כל כך שמחה לראות אותך.‬
‫- אלוהים. ‫- היי.‬
‫- היי, מתוקה. ‫- היי.‬
‫- והחברה שלי. ‫- היי, סלים.‬
‫זה נהדר!‬
‫מה שלומך, סלים?‬
‫אני ממש מתרגשת.‬
‫ויו, רק שאלה אחת. מה קורה עם הכפפות?‬
‫את מתכננת שוד תכשיטים?‬
‫או אולי להפוך לפנטומימאית חובבת?‬
‫או אפילו פנטומימאית מקצועית, אם תחליטי.‬
‫זה יהיה שינוי מלהיב.‬
‫טוב, האמת שהיה שינוי...‬
‫.מלהיב‬
‫בחיי!‬
‫מה קורה... מה?‬
‫!אלוהים‬
‫- את מאורסת? ‫- היא מהממת.‬
‫- הייתן מאמינות? ‫- לא, אני לא מסוגלת.‬
‫- כן. ‫- יש לי כל כך הרבה שאלות!‬
‫מתי זה קרה?‬
‫- ובכן... ‫- רגע.‬
‫- בואי, שבי ותספרי לנו הכול. ‫- אנחנו צריכות פרטים.‬
‫אוקיי.‬
‫אלוהים, ויו, זה מדהים. אוי, לא.‬
‫אלוהים. טוב, האמת שזה קרה אתמול בלילה.‬
‫אני לא מאמינה שזה קרה אתמול בלילה.‬
‫הלכנו חזרה לדירה,‬
‫והוא אמר משהו על הצעת נישואים,‬
‫ואני אמרתי, "טוב, אם לא עכשיו, אז מתי?"‬
‫כי בעוד 50 שנה‬
‫לא בטוח שהוא יהיה מושך בעיניי ‫כמו שהוא עכשיו.‬
‫ובדיוק היינו מול חנות תכשיטים,‬
‫ופתאום מצאנו את עצמנו בתוך החנות,‬
‫אומרים, "כדאי שנעשה את זה? כדאי שנתחתן?"‬
‫ואנחנו עושים את זה!‬
‫- אנחנו עושים את זה! ‫- אלוהים.‬
‫בבקשה.‬
‫לחיי ויו וארתור.‬
‫תודה.‬
‫- לחיים. ‫- נהדר.‬
‫תודה, חברות.‬
‫אז כבר קבעתם תאריך?‬
‫אני חושבת שאלך על ארתור.‬
‫- מה? ‫- שיתלווה אליי בתאריך הזה.‬
‫- צריך לצחוק מהבדיחות הגרועות שלה... ‫- לא.‬
‫- ...כי היא הכלה? ‫- אני חושבת שזה החוק.‬
‫- כן. ‫- שרון צודקת.‬
‫תראי אותך! הוא חדש?‬
‫הוא חדש עבורי.‬
‫אני מניחה שהגבר שזה שייך לו ‫רכש אותו לפני שנים.‬
‫טוב, אני שמחה שהוואגינה שלך ‫לא יצאה לגמלאות.‬
‫מי בר המזל?‬
‫אין לי מושג. ‫מצאתי את זה במושב האחורי במכונית שלי.‬
‫מי שמוצא, שומר.‬
‫אני באמת לא מבינה איך את מצליחה.‬
‫טוב, עכשיו את יודעת ‫למה היא כל הזמן מחליפה אגן.‬
‫הייתי נזהרת במקומך, ‫בתור מישהי עם ברכיים מכניות.‬
‫- אלוהים, בנות! ‫- מה?‬
‫אני חייבת להראות לכן מה מצאתי כשניקיתי.‬
‫ניקית?‬
‫איך המקום נראה קודם?‬
‫תראו. אני חושבת שזה אות.‬
‫אות?‬
‫זה מהטיול שמעולם לא התקיים.‬
‫זוכרות? כולנו תכננו לנסוע לאיטליה.‬
‫איטליה! אלוהים.‬
‫חופשת החלומות שלנו,‬
‫כמובן, לפני שנכנסתי להיריון והרסתי הכול.‬
‫"פאן-אם"?‬
‫אתן מאמינות שפעם עלינו למטוס עם דבר כזה?‬
‫אני אפילו לא מסוגלת להסתכל עליהם.‬
‫"הפתיעי את ג'יאני.‬
‫"טעמי שוב את כדורי הבשר הקסומים שלו.‬
‫"אל תחיי בפחד."‬
‫אלוהים! אוקיי, זה לא...‬
‫"טעמי את כדורי הבשר הקסומים שלו"?‬
‫"אל תחיי בפחד"? עד כמה הם גדולים?‬
‫ג'יאני...‬
‫מי זה ג'יאני?‬
‫אוקיי, הוא היה החתיך האיטלקי ‫משיעורי הבישול שלי,‬
‫לפני מיליון טריליוני שנה.‬
‫הוא בטח שמן וקירח עכשיו.‬
‫- אני מצטערת. ‫- אל תהרסי לי.‬
‫בכל מקרה, זו לא הנקודה. ‫הנקודה היא שמצאתי את זה,‬
‫איסור הטיסות הוסר,‬
‫ואני חושבת שכולנו צריכות לטוס לאיטליה.‬
‫איטליה?‬
‫בקושי הגעתי הנה.‬
‫כן, אני לא יכולה לנסוע לשום מקום.‬
‫אני מאורסת טרייה, זוכרת?‬
‫בדיוק!‬
‫זאת תהיה מסיבת הרווקות של ויו.‬
‫יש לי עור ברווז! זה מושלם.‬
‫את רוצה שנתרוצץ באיטליה כמו חבורת מתבגרות?‬
‫הספר אומר שהתעלמות מסימנים ‫היא מה שהורס את החיים.‬
‫- אסור לנו לדחות את הגורל שלנו. ‫- לא.‬
‫אני אוהבת את הרעיון של שתיית יין איטלקי ‫וחגיגה לכבוד ויוויאן,‬
‫אבל אי אפשר פשוט לעשות את זה כאן?‬
‫אני עם שר.‬
‫זה לא מרגיש נכון לעזוב את ארתור עכשיו.‬
‫וגינזבורגר הקטנה שלי לא מרגישה טוב.‬
‫גם לי לא מרגיש נכון לעזוב אותה.‬
‫אתן יודעות שאולי אף פעם ‫לא תהיה לנו עוד הזדמנות לעשות דבר כזה.‬
‫זה הגורל.‬
‫מסיבת רווקות?‬
‫ואמרת שאת לא רוצה לנסוע בגללי?‬
‫לא. טוב, זאת אומרת, זה מה שאמרתי,‬
‫אבל לא בגללך. בגללנו.‬
‫- אתה יודע, הקשר שלנו. ‫- זה לא בסדר.‬
‫לא בגלל "הקשר שלנו". בגלל האירוסים שלנו.‬
‫הנקודה שלי הייתה שאנחנו מאורסים,‬
‫אז אם אני בורחת לאיטליה, ‫זה צריך להיות איתך.‬
‫הייתי שמח,‬
‫אבל העובדה שאנחנו מאורסים לא אומרת ‫שאת לא יכולה לנסוע לטיול עם חברות שלך.‬
‫באמת?‬
‫ויו, אלוהים אדירים!‬
‫- האמת היא שזה כריסטופר הקדוש. ‫- אוי, אלוהים.‬
‫הוא הקדוש המגן של טיולים.‬
‫אז אם אתם מתכננים נסיעה, ‫זה המקום הנכון להתחיל בו.‬
‫זה לא נראה לך כמו סימן?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫שלום, הגעתם לבית הגמלאים והמוכשרים.‬
‫אז...‬
‫אנחנו צריכות לנסוע לאיטליה.‬
‫למה את אומרת את זה? ‫כבר אמרתי לך שאני לא יכולה.‬
‫רציתי להרוויח כמה נקודות ‫בכך שאגיד לארתור שאני לא מתכוונת לנסוע,‬
‫כי אני רגישה לרגשותיו ‫עכשיו שאנחנו מתארוסים.‬
‫זאת לא מילה.‬
‫מתארוסים, מתאמרסים... אני לא יודעת.‬
‫איפה את?‬
‫אני בכנסייה.‬
‫את בכנסייה?‬
‫אנחנו מחפשים מקום לחתונה.‬
‫את מתכוונת להתחתן בכנסייה?‬
‫אני מקווה שהם לא עורכים בדיקת רקע.‬
‫אני בהלם שלא עלית בלהבות ברגע שנכנסת.‬
‫שרון, הנקודה היא שאם לא ניסע עכשיו,‬
‫הוא יחשוב שאני חושבת שהוא בחן אותי, ‫ושאני לא חושבת שהוא באמת חושב שכדאי שניסע.‬
‫אני חושבת שאת חושבת על זה יותר מדי.‬
‫לא נראה לי. אני חושבת שאנחנו צריכות לנסוע.‬
‫- גינזי. ‫- מותק, זאת שרון. תגיד שלום.‬
‫היי, שרון. אני נלהב מהטיול שלכן לאיטליה.‬
‫אלוהים.‬
‫אוי, שיט.‬
‫שרון, את על רמקול בכנסייה.‬
‫גינזי!‬
‫פאקינג אלוהים אדירים!‬
‫אני אחזור אלייך.‬
‫זה עוד אות.‬
‫אני לא מבינה. מתה, כאילו מתה-מתה?‬
‫כן. איזה עוד "מתה" יש?‬
‫לחתולים אין תשע נשמות?‬
‫חכי, שרון מגיעה.‬
‫בית חולים לחיות‬
‫הם חושבים שזו פשוט הייתה זקנה.‬
‫זה לא טבעי שהילדה שלך הולכת לפנייך.‬
‫מותק, אני כל כך מצטערת.‬
‫אני בדיוק מדברת עם דיאן. ‫אשים אותה על רמקול.‬
‫לא, רגע!‬
‫- אני אגיד את הדבר הלא נכון. ‫- היי, דיי.‬
‫לא, אפילו השם שלי לא מתאים בזמן כזה.‬
‫אני חושבת שיכול להיות שזה אות.‬
‫כן! היקום רוקם מזימה!‬
‫זאת אומרת... אוי, אלוהים. באמת?‬
‫ואפילו אם לא, ‫אני אומרת שנדבר על זה באיטליה.‬
‫- את רצינית? ‫- אני בגמלאות, החתולה שלי מתה,‬
‫אנחנו מדברות על נסיעה ‫למדינה המובילה בעולם בייצור יינות.‬
‫כן, אני רצינית.‬
‫בואו נעשה את זה! אני מצרפת את ויו לשיחה.‬
‫אנחנו חייבות לנסוע לאיטליה.‬
‫גם את בעניין?‬
‫- שרון לא סיפרה לך מה קרה? ‫- בקשר לחתולה שלה?‬
‫לא. ארתור.‬
‫אלוהים, גם הוא מת?‬
‫דיאן!‬
‫דאגתי שזה מוטיב חוזר.‬
‫הוא חושב שזאת תהיה טעות אם לא ניסע.‬
‫זה מתוק, או מה?‬
‫את צריכה להתחתן עם הבחור הזה.‬
‫ואעשה את זה. אבל קודם, איטליה!‬
‫היית מאמינה?‬
‫את בדרך לטוסקנה.‬
‫אלוהים.‬
‫- אני יודעת. ‫- את הראשונה בעולם שעושה "אה" לטוסקנה.‬
‫לא עשיתי "אה" לטוסקנה.‬
‫ניסיון נחמד.‬
‫יש פשוט משהו אבסורדי בכל הסיפור.‬
‫טיול מסיבת רווקות? מה אנחנו עושות?‬
‫טוב, ויוויאן מתחתנת.‬
‫ואתה יודע, זה קצת משוגע.‬
‫אני חושב שזה מאוד רומנטי.‬
‫אבל זה גם משוגע.‬
‫אתה חייב להודות.‬
‫טוב, את זאת שהייתה נשואה בעבר, ‫תגידי לי את.‬
‫לא, אני הייתי בהיריון. זה שונה.‬
‫זה כל כך רומנטי.‬
‫לא רומנטי כמו לא להתחתן בכלל.‬
‫- סליחה? נשיקת פרידה אחת קטנה, אולי? ‫- אולי אחת.‬
‫- לכי מפה. ‫- אוקיי.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫לופטהאנזה‬
‫שדה התעופה לאונרדו דה וינצ'י‬
‫בואו נעשה סלפי.‬
‫כן!‬
‫תראו את המקום הזה! ‫אני לא מאמינה שאנחנו באמת פה.‬
‫אני אוהבת את העיר הזאת. רומא.‬
‫רומא!‬
‫ולא רק כי שתיתי ‫שתי כוסות פרוסקו בארוחת צהריים.‬
‫גם אני.‬
‫אני אוהבת כל דבר שמתפרק יותר ממני.‬
‫אבל זה מדהים, לא? כמות התיירים שיש בעולם.‬
‫רק רגע, אנחנו תיירות.‬
‫כן, אבל אנחנו שונות. ‫אצלנו זה לא כל כך ברור.‬
‫לא, הפאוץ' של השופטת צועק "אני מקומית!"‬
‫זה נקרא ארנק מותן.‬
‫טוב, זה משנה הכול.‬
‫כן, והוא לא רק אופנתי, הוא גם פונקציונלי.‬
‫היי, כבר הגיע הזמן?‬
‫- מה? ‫- כן, הגיע הזמן.‬
‫- אוקיי. ‫- מה?‬
‫- בואו נעשה את זה. ‫- כן!‬
‫- אלוהים! אני לא מאמינה. ‫- כן!‬
‫טוב, כדאי שתאמיני, ‫כי זאת מסיבת הרווקות שלך.‬
‫כלה לעתיד‬
‫כן, ולא ניתן לך לשכוח את זה, אוקיי?‬
‫ויש גם הינומה.‬
‫- אלוהים. ‫- מזל טוב לכלה!‬
‫- תודה. ‫- תודה.‬
‫אלוהים, את נראית מעולה!‬
‫את נראית מושלם.‬
‫אני נראית כמו תלמידה במשמרת זה"ב ככה.‬
‫לא, תלמידים במשמרות זה"ב ‫לובשים וסטים עכשיו.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫אני מנסה לתרגם פה.‬
‫"אוקיי, "וקי". זה אומר "זקנה".‬
‫- מה? ‫- כן.‬
‫- הוא קרא לנו זקנות? ‫- כן.‬
‫בגדול, הוא קרא לנו "פרי זקן".‬
‫בחיי...‬
‫אני אגרום לתקרית בינלאומית.‬
‫- רגע, "דולצ'ה" זה מתוק. ‫- מה?‬
‫אוקיי, ככל שהגפן זקנה יותר, ‫הענבים מתוקים יותר.‬
‫- עדיין יש לנו את זה! ‫- תראו אותנו!‬
‫כן, יש לנו את זה.‬
‫השאלה היא מה נעשה עם זה?‬
‫טוב, זו מסיבת רווקות, ‫אז אתן יודעות מה זה אומר.‬
‫זה אומר שאנחנו הולכות לראות גברים עירומים.‬
‫מה הנהלים כאן? איפה אני דוחפת את השטרות?‬
‫אני חושבת שחלק מהם ‫היו רקדנים ממסיבת הרווקות שלי.‬
‫תראו את מיטות הציפורן האלה.‬
‫אני חייבת פדיקור.‬
‫"איבדתי את היד!"‬
‫ניק קייג', "מוכת ירח".‬
‫וואו.‬
‫היא כמעט בת 2,000.‬
‫אין ספק שהיא עשתה כמה שיפוצים.‬
‫הייתה לי אותה תסרוקת ב-1982.‬
‫להגנתו, קצת קריר פה.‬
‫תני לו קצת קרדיט.‬
‫זאת אומרת, ‫הוא בן 1,000 ועדיין קשה כמו אבן.‬
‫אלוהים!‬
‫מה ברוס עושה?‬
‫רגע, את מרגלת אחריו?‬
‫לא, קיבלתי התראה על תנועה במטבח.‬
‫בייקון?‬
‫אלוהים! הוא לא יכול...‬
‫מה, הוא יצא מדעתו? ברוס!‬
‫קרול, הבהלת אותי נורא!‬
‫ברוס, אתה יודע שאסור לך לאכול בייקון.‬
‫לא, זה לא מה שזה נראה.‬
‫נראה שאתה מחביא בייקון מאחורי הגב.‬
‫טעות!‬
‫אין בייקון.‬
‫אני רואה אותך, ברוס.‬
‫אף פעם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫- אני כל כך שמחה שעשינו את זה. ‫- גם אני.‬
‫גם אני.‬
‫תראו, הנה. זה וייה דה קורונרי.‬
‫מה זה וייה דה קורונרי?‬
‫הרחוב הזה.‬
‫אז?‬
‫אז הוא יפהפה, ואנחנו צועדות בו.‬
‫אני חושבת שבכל העיר הזאת ‫אין רחוב מכוער אחד.‬
‫- אין. ‫- נכון.‬
‫אני לא חושבת שיש. ותראו.‬
‫סלון כלות‬
‫זה סימן?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫אני חושבת שאין ספק שזה סימן.‬
‫וזה סימן שאומר, "סגור".‬
‫אוי, חבל.‬
‫ואת בטח הכלה.‬
‫איך ידעת?‬
‫מה עשיתן?‬
‫ברוכות הבאות למפעל הקטן והצנוע שלי.‬
‫וואו.‬
‫אלוהים!‬
‫אז תארי לי את השמלה.‬
‫תגידי לי כל מה שעולה לך בראש.‬
‫סקסית, אבל מסורתית.‬
‫סקסית, כמובן.‬
‫וחסרת זמן.‬
‫החלטה טובה.‬
‫כשתביטי בתמונות שלך בעוד 50 שנה, ‫הדבר האחרון שתרצי‬
‫הוא לתהות, "מה לעזאזל חשבתי?"‬
‫צ'או. מישהי מעוניינת בפרוסקו?‬
‫כן! אני בהחלט מעוניינת.‬
‫- וגם את צריכה להיות מעוניינת. ‫- כן.‬
‫טוב, בואו ניהנה, בנות.‬
‫- כן. ‫- לחיי ההנאה.‬
‫מהממת!‬
‫זאת השמלה?‬
‫רגע, אל תבחרי את הראשונה.‬
‫לא תסיימי עם זה כל כך בקלות.‬
‫היא מיושנת מדי. הבאה.‬
‫את נראית כמו יו הפנר.‬
‫היא לא מספיק מיושנת.‬
‫כדאי שתחליפי בגדים.‬
‫הבאה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אלוהים, הייתי שמחה להגיש אותך ‫לארוחת הערב בחג המולד.‬
‫אלוהים.‬
‫אוקיי, משהו פחות ציפורי. הבאה.‬
‫שמישהי אחרת תמדוד את הבאה.‬
‫בסדר. ברומא...‬
‫אני לא לובשת עוד שמלה אחת ‫עד שכולכן בקוטור.‬
‫את לא יוצאת מזה.‬
‫תיקון, אני לא נכנסת לזה.‬
‫גרייס.‬
‫- את יודעת... ‫- כן, אני יודעת בדיוק איזו.‬
‫- טה דה! ‫- בחיי!‬
‫אני מרגישה כאילו ברחתי עכשיו ‫מתא מטען של קדילאק.‬
‫השופטת, את נראית טוב!‬
‫כן, אם הייתי ביריד רנסנס.‬
‫דיאן, תראי.‬
‫באמת חשבתי שזאת את.‬
‫- אני אוהבת אותה. ‫- היא...‬
‫אז מה דעתך?‬
‫שאני לא מחבבת אותך.‬
‫אלוהים!‬
‫מהממת!‬
‫דיאן, את דומה לעצמך יותר מאי פעם.‬
‫אנחנו שולחות תמונה של זה למיצ'ל.‬
‫לא, רגע, השתגעת?‬
‫- מאוחר מדי. ‫- בבקשה אל תשלחי.‬
‫שרון, בטלי את השליחה.‬
‫זה שאני יודעת איך לא להפוך לתפוח אדמה ‫לא אומר שאני סטיב ג'ובס.‬
‫זאת אומרת...‬
‫עוד אחת לכלה המיועדת.‬
‫אוקיי, אני צריכה עוד משקה.‬
‫אלוהים.‬
‫וואו!‬
‫אין סיכוי.‬
‫סלים, וואו!‬
‫אלוהים, אני הייתי מתחתנת איתך.‬
‫אלוהים, ויו, היא מדהימה.‬
‫ככה תמיד דמיינת את עצמך ככלה?‬
‫אף פעם לא דמיינתי את עצמי ככלה.‬
‫וזה מצחיק, ‫כי תמיד אירחנו חתונות ב"קווין הנרי",‬
‫אבל אף פעם לא דמיינתי את שלי.‬
‫איך היא מרגישה?‬
‫אני אוהבת את הבד.‬
‫אני יודע, כן.‬
‫הוא הכי משובח שיש, אבל...‬
‫איך את מרגישה?‬
‫זאת השמלה המתאימה?‬
‫מה דעתכן?‬
‫היא מושלמת.‬
‫- באמת מהממת. ‫- כן.‬
‫ניקח אותה.‬
‫כן!‬
‫- היי! ‫- הנה הן.‬
‫- כן. ‫- מה קנית?‬
‫אתן יודעות שהשם האמיתי של מיצ'ל ‫הוא מיכלאנג'לו?‬
‫וגם...‬
‫ארתורו הוא שם הרבה יותר סקסי מארתור, נכון?‬
‫הכול סקסי יותר באיטליה.‬
‫טוב, אני יודעת שזה נכון לגביי.‬
‫- נכון, ג'וזפה? ‫- כמובן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מיצ'ל.‬
‫כי שלחת לו את התמונה ההיא.‬
‫- מה? ‫- מה?‬
‫"יצירת אמנות אמיתית. וגם השמלה לא רעה."‬
‫שורה נהדרת.‬
‫הבחור הזה! אלוהים.‬
‫- היי, לחיים. ‫- לחיים.‬
‫- לחיים. ‫- לחיים.‬
‫הנה זה בא.‬
‫רומא היא עיר מעולה להליכה,‬
‫אבל היא אפילו טובה יותר לישיבה ושתיית יין.‬
‫כל כך נכון.‬
‫אני חושבת שאת אומרת את זה על כל עיר.‬
‫מה? לא, לא כל עיר טובה להליכה.‬
‫העיר הכי טובה להליכה היא ונציה.‬
‫אני אוהבת את ונציה.‬
‫שניסע?‬
‫- ל...? ‫- לוונציה?‬
‫ברור. לנסוע לוונציה זו תמיד החלטה נכונה.‬
‫יש לי שם חבר עם מלון נהדר.‬
‫איפה אין לך חבר עם מלון.‬
‫טוב, לא בהרבה מקומות.‬
‫אני חושבת שכדאי ‫שנמשיך בתוכנית המקורית וניסע לטוסקנה.‬
‫ונציה היא העיר הכי מיוחדת בעולם.‬
‫האוצר של איטליה.‬
‫הבחור ההוא מ"האלכימאי" לא חיפש אוצר?‬
‫היקום אומר לנו שאנחנו צריכות לנסוע.‬
‫או שזה אמן רחוב שאומר לנו לנסוע?‬
‫בלי להעליב, כמובן.‬
‫אני אומרת שזה סימן.‬
‫וזו מסיבת הרווקות שלי, זוכרות?‬
‫השופטת, את אולי רוצה לדחות את זה?‬
‫שטויות!‬
‫אני זו שלובשת את הסרט,‬
‫אז מה שאני אומרת קורה.‬
‫תוכנית חדשה. לוונציה!‬
‫בתוכנית החדשה הזאת יש זמן לשינה?‬
‫ראוי ללכת לישון ‫בשעה 18:00 במסיבת רווקות?‬
‫- בהחלט. ‫- באמת?‬
‫שעה סטנדרטית למדי, האמת.‬
‫אוקיי, נצא מחר מוקדם בבוקר.‬
‫נפלא!‬
‫לאישה היפהפייה.‬
‫וואו, את באמת סקסית יותר באיטליה.‬
‫זה כמו להביט במראה.‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫תחנה מרכזית רומא‬
‫- תודה. ‫- תודה.‬
‫בואו נראה, איפה ונציה?‬
‫אנחנו הולכות...‬
‫שלום, בנות!‬
‫מחלקה ראשונה?‬
‫- כן. ‫- כן, בהחלט. כן, מחלקה ראשונה.‬
‫- לאן אתן נוסעות? ‫- לוונציה.‬
‫- ונציה. ‫- ונציה.‬
‫- טוב מאוד. ‫- נפלא.‬
‫נעזור לכן עם הכבודה.‬
‫- הרשו לנו, בבקשה. נעזור לכן. ‫- תודה.‬
‫.כן‬
‫ונציה. הרבה זמן.‬
‫זה אדיב מאוד, תודה. זה לשניכם.‬
‫תודה רבה.‬
‫- איפה ונציה? ‫- אתן רואות את ונציה?‬
‫- אני לא מצליחה לקרוא פה שום דבר. ‫- הנה ונציה.‬
‫ונציה - סנטה לוצ'יה‬
‫- תודה. ‫- תודה.‬
‫בחיי...‬
‫קדימה, כולן.‬
‫- בסדר. ‫- כן.‬
‫דיאן, את יכולה להוריד את התיק שלי?‬
‫רק רגע...‬
‫לא. אלוהים, אני לא רואה... ‫הוא לא כאן למעלה.‬
‫אז איפה הוא?‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני לא מוצאת את התיק שלי.‬
‫שלי עליי.‬
‫אבל זה לא הזמן להתרברב.‬
‫אתה חושב שהוא נגנב?‬
‫לא ראיתי מישהו עובר פה.‬
‫כן, קרול, את בטוחה ששמת אותו למעלה?‬
‫חשבתי שכן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫חכי.‬
‫תודה.‬
‫כבר ממש נלחצתי, חשבתי ששדדו אותנו.‬
‫אדוני, איפה נמצאים התיקים שמסרנו?‬
‫מה הכוונה, "התיקים שמסרתן"?‬
‫אלה שנתנו לסבלים ברומא.‬
‫אני מצטער, אבל אין לנו סבלים.‬
‫מתי נפטרתם מהסבלים?‬
‫ב-1976.‬
‫משטרה‬
‫המשטרה הלאומית‬
‫לא פלא שהסבלים ‫כל כך התפלאו כשנתתי להם טיפ.‬
‫טוב, כנראה שלא בכל יום ‫מישהי נותנת להם מזומן‬
‫כדי שיגנבו את הכבודה שלה.‬
‫כן, אני פשוט לא מאמינה. ‫אני לא יכולה לאבד את התיק הזה.‬
‫אני יודעת שזה מרגיז, מותק, ‫אבל זה לא סוף העולם.‬
‫את לא מבינה.‬
‫אולי יהיה טוב לקנות לך כמה בגדים חדשים.‬
‫לכל דבר יש תחליף.‬
‫לא, לא לכל דבר.‬
‫אוקיי, דיאן, אני חושבת ‫שאת מנפחת את זה בלי פרופורציה.‬
‫האפר של הארי נמצא בתיק.‬
‫- מה? ‫- כן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הבאת את האפר של הארי למסיבת רווקות?‬
‫את משוגעת?‬
‫את זאת שאמרה לי לא להשאיר אותו בארון.‬
‫אז הבאת אותו לאיטליה?‬
‫- בתיק למסירה? ‫- כמו רוצחת סדרתית.‬
‫זה בכלל חוקי?‬
‫את שואלת אותי?‬
‫כן.‬
‫כן, היי.‬
‫אז, הכנו את הדוח.‬
‫אוקיי, ו...?‬
‫אם יופיע משהו, נודיע לכם.‬
‫זה הכול? כי אנחנו יושבות כאן כבר שעתיים,‬
‫וזה כל מה שנקבל?‬
‫לא, זה לא הכול.‬
‫צר לי מאוד על מה שקרה לכן. בבקשה.‬
‫צר לך על מה שקרה לנו?‬
‫אנחנו לא צריכות שגבר ירחם עלינו.‬
‫לא, עבודת המשטרה העצלה שלך היא די והותר.‬
‫אני רק סקרנית,‬
‫היפותטית, אם תמצאו את התיקים,‬
‫תעברו על התכולה שלהם?‬
‫אני לא נוהג לחטט בחפצים של נשים.‬
‫מעולה. אוקיי, יופי.‬
‫בסדר, ושוב תודה.‬
‫חכי, גברת.‬
‫השמלה שלך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫לעזאזל, כן, זאת השמלה שלי. תודה רבה.‬
‫הגעת לכאן בשביל חתונה?‬
‫לא, זה טיול מסיבת רווקות,‬
‫אבל חברות שלי לקחו אותי לקנות שמלה ברומא.‬
‫- אילו חברות נחמדות יש לך! ‫- כן.‬
‫אפילו הביקורתית.‬
‫כן, טוב...‬
‫גברתי, בבקשה,‬
‫לפני שאת הולכת,‬
‫קחי את זה.‬
‫זהירות! ‫אל תהיו קורבן‬
‫כדי שלא נצטרך להתראות שוב.‬
‫טוב, תודה.‬
‫זה מאוד עכשיו עוזר.‬
‫טוב, אין ספק שזה לא חוקי, זה בטוח.‬
‫מה חשבת?‬
‫רק ניסיתי לעשות משהו נחמד. ‫הוא תמיד רצה לבקר באיטליה.‬
‫זה רעיון מתוק.‬
‫וגם משוגע.‬
‫כן, אני מבינה את זה עכשיו.‬
‫בהיבט החיובי, הרבה יותר קל ‫ללכת בלי לסחוב את הכבודה שלך.‬
‫- כן. ‫- דברי בשמך.‬
‫לסחוב את הדבר הזה ‫זה כמו אימון פלג גוף עליון מלא.‬
‫אתן זוכרות את החלק ב"האלכימאי"‬
‫שבו שודדים את הבחור והוא מאבד הכול?‬
‫אין לי שום אמפתיה כלפיו כרגע.‬
‫גם לי לא.‬
‫הוא אמר שהוא היה צריך לקבל החלטה.‬
‫הוא היה יכול לראות את עצמו ‫כקורבן של גנב...‬
‫או לראות את עצמו כהרפתקן בחיפוש אחר אוצר.‬
‫כן, אבל אנחנו קורבנות של גנב.‬
‫אבל אנחנו גם הרפתקניות.‬
‫- צ'או, סופיה! ‫- צ'או.‬
‫ברוכה השבה.‬
‫בנות, אני מבטיחה לכן ‫שאתן בידיים טובות עכשיו.‬
‫אין דבר שדוד שלי לא יעשה עבור האישה הזאת.‬
‫- זה ממש מתוק. ‫- טוב, זה נכון.‬
‫ויש לכן מזל, כי החתונה שהיינו אמורים ‫לארח בסוף השבוע הקרוב התבטלה,‬
‫אז החדרים הכי טובים שלנו פנויים.‬
‫החתונה בוטלה?‬
‫כן. זה היה מאוד דרמטי.‬
‫צעקות ובכי,‬
‫והשמלה עלתה באש...‬
‫כן.‬
‫אבל זה הבוטיק שלנו. הודעתי להם שיצפו לכן.‬
‫יש לי אותו בגד בכחול.‬
‫הנה המפתחות שלכן. אתן בטח מותשות.‬
‫- תודה. ‫- כשתראי את דוד שלך, מסרי לו ד"ש ממני.‬
‫כמובן.‬
‫ובבקשה, אם תצטרכו עוד משהו, אל תהססו לבקש.‬
‫- תודה. ‫- תודה רבה.‬
‫- צ'או. ‫- צ'או.‬
‫כן. אין דבר שדוד שלה לא יעשה עבורך, הא?‬
‫טוב, היה זמן לפני 15 שנה ‫בו לא היה דבר שאני לא הייתי עושה עבורו...‬
‫מבחינה מינית.‬
‫תודה על ההבהרה.‬
‫אם את חייבת לדעת, הוא הסיבה שהחלפתי ברך.‬
‫- אוי ואבוי. ‫- איזו מחויבות!‬
‫איזו הקרבה.‬
‫היא אימא תרזה מודרנית.‬
‫זה החלק בסיפור של אימא תרזה ‫שלא מספרים עליו.‬
‫היא לא רק התפללה על הברכיים.‬
‫כדי לעזור לך לשכוח מהצרות. לחיים.‬
‫זה לא יזיק.‬
‫סלחי לי, לא יכולתי שלא לשמוע.‬
‫באילו צרות הסתבכת?‬
su.b.T.rader
‫ברדק קטן בתחנת הרכבת.‬
‫הכבודה שלי ושל חברות שלי נגנבה.‬
‫זה נשמע כמו יותר מברדק קטן.‬
‫כל הכבודה שלכן? ארנקים? דרכונים?‬
‫באמת, איזו מין טיפשה אתה חושב שאני?‬
‫נהדר.‬
‫אף אחד לא יכול להוריד את זה ממני. אף אחד.‬
‫יידרשו לכך אצבעות זריזות ביותר, אני מאמין.‬
‫ובכן, מכיוון שאנחנו עסוקים בחשיפת סודות...‬
‫הלב שלי משתולל.‬
‫לא, אני רק אומרת ‫שאתה צריך לשמור על לחץ מינימלי.‬
‫אני במגרש גולף.‬
‫זה רק קצת יותר מאמץ מנמנום.‬
‫מתוקה, תקשיבי.‬
‫את בטוחה שלא כדאי שאטוס ואצטרף אלייך?‬
‫דיברנו על זה, ברוס.‬
‫זה לא בטוח.‬
‫כן, אני יודע, אני פשוט חושב ש...‬
‫מחר נלך ללה טוסקנה.‬
‫לה טוסקנה?‬
‫ככה קוראים פה לטוסקנה.‬
‫חשבתי שאת מדברת על המסעדה בסן ויסנטה.‬
‫למה שאדבר על מסעדה בסן ויסנטה ‫כשאני באיטליה?‬
‫- "איטלי"? ‫- מה?‬
‫"איטלי", המסעדה בסנטורי סיטי?‬
‫אני מספר בדיחות מסעדות ‫כי אני בדיאטה נוקשה כל כך, מותק.‬
‫אוקיי, עכשיו אני מבינה.‬
‫כן. אם אני צריך להסביר את הבדיחות, ‫הן פחות מצחיקות.‬
‫אולי פשוט נירגע עם הבדיחות על מסעדות?‬
‫אתה לא שומע אותי ‫מספרת בדיחות על אנגיופלסטיה.‬
‫אלוהים, הלוואי שהיית מספרת.‬
‫- טיול מסיבת רווקות? ‫- כן.‬
‫אני לא חושב שאני מכיר ‫מישהו שעשה דבר כזה ב-20 השנים האחרונות.‬
‫ולמה לא, נכון?‬
‫בכנות?‬
‫ככה אני רוצה לחיות את חיי.‬
‫בטיול מסיבת רווקות?‬
‫כמובן.‬
‫ותחת מדיניות יומית של "למה לא?"‬
‫לשנייה חשבתי שאמרת, ‫"תחת מדיניות יומית של יין",‬
‫וחשבתי, "אוקיי"...‬
‫טוב, זה לא שילוב רע.‬
‫"יין ולמה לא?"‬
‫ככה יקראו לאוטוביוגרפיה שלי.‬
‫אני מבטיח שאקנה את המהדורה הראשונה.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אלוהים, תראי אותה.‬
‫אנחנו לא יכולות ‫להשאיר אותה לבד אפילו לשנייה.‬
‫כן, הם נמשכים כמו פרפרים לאש.‬
‫- צ'או, בנות! ‫- היי.‬
‫- ערב טוב. ‫- היי.‬
‫זה עוסמאן.‬
‫צ'או. נעים מאוד להכיר.‬
‫מי מכן היא הכלה המיועדת?‬
‫בהחלט לא אני.‬
‫לא, היא תגיע עוד רגע.‬
‫זה ודאי מלהיב מאוד עבור כולכן.‬
‫ואני מאושר שתצטרפו אלינו הערב.‬
‫- הערב? ‫- כן,‬
‫- קבעתי לנו ארוחת ערב. ‫- מעולה.‬
‫זו תהיה... איך קראת לזה?‬
‫"חוויה איטלקית אותנטית"?‬
‫רגע, אנחנו הולכות ל"אוליב גרדן"?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מבטיח לכן שכדאי ללכת. ‫אוכל נהדר, אנשים נהדרים.‬
‫ואין בעיה אם ארבע נשים אקראיות יופיעו?‬
‫זאת איטליה.‬
‫תמיד יש מקום לנשים אקראיות יפהפיות.‬
‫הוא טוב.‬
‫לצערי עכשיו איאלץ לקנות ‫בגדים תחתונים חדשים.‬
‫מסכנה. עכשיו כשאנחנו מתחתנים, ‫נראה אם תוכלי למצוא משהו מפלנל...‬
‫או אולי מפוליאסטר קשיח...‬
‫מצחיק. מה קורה בניו יורק?‬
‫העיר מתגעגעת אלייך.‬
‫וגם מישהו בעיר?‬
‫אני אערוך סקר. אדווח לך...‬
‫תראו את זה!‬
‫אלוהים!‬
‫ארגנתן את ארוחת הערב הזאת ‫לכבוד מסיבת הרווקות בזמן שיא!‬
‫זה היה קל יותר משאת חושבת.‬
‫.ואפילו השגנו לך להקה‬
‫תראי!‬
‫אני מקווה שאת אוהבת מוזיקה איטלקית.‬
‫היי.‬
‫אז החלטנו להיכנס לחנות התכשיטים,‬
‫ולפני שהבנו מה קורה, כבר היינו מאורסים.‬
‫אני חושב שזה רומנטי ביותר.‬
‫תודה. אתה נשוי?‬
‫לא. כבר נסעתי בדרך הזו.‬
‫זה לא היה מסע נעים?‬
‫זה היה מעין שוד רכב, למען האמת.‬
‫טוב, לא הכול היה רע.‬
‫כולכן נשואות?‬
‫נשואה.‬
‫- לא נשואה, אבל לא רווקה. ‫- כן.‬
‫- יוצאת עם מישהו. ‫- חבר רציני.‬
‫כן, זאת אומרת... אני לא יודעת.‬
‫חבר וחברה נשמע ממש מטופש,‬
‫כאילו אנחנו בתיכון או משהו. ‫אני מבוגרת מדי בשביל להיות החברה של מישהו.‬
‫את צוחקת?‬
‫להיות חברה זה הדבר הכי טוב בעולם.‬
‫- זה לא נכון. ‫- זה כן.‬
‫להיות חברה זה סקסי. זה מלהיב.‬
‫זה אומר שאת אוהבת מישהו ושאת מחויבת אליו,‬
‫אבל עדיין יש לך חיים משלך.‬
‫לא נכנעת לקונבנציות החברתיות.‬
‫כל העניין הוא בחירה. את בוחרת להיות שם,‬
‫אבל את יכולה לעזוב בכל רגע שתרצי.‬
‫ואת הכלה המיועדת?‬
‫ומה איתך?‬
‫היא הרווקה.‬
‫טוב, כל חבורה צריכה אחת.‬
‫ואני זו שחייבת לרוץ לשירותים, ברשותכם.‬
‫עוסמאן, מה אתה עושה באיטליה?‬
‫פילוסופיה.‬
‫לא, הייתי פרופסור לפילוסופיה.‬
‫עכשיו כבר פרשתי, ואני מאושר.‬
‫לכן יש לי כל כך הרבה זמן לבלות פה.‬
‫- צ'או. ‫- צ'או, שף.‬
‫ממש נחמד מצידך לקבל אותנו.‬
‫בשמחה גדולה.‬
‫אז,‬
‫בואו נמשיך עם מעט פרוסקו.‬
‫הוא מכין את החך.‬
‫- תודה, כן. ‫- אין בעד מה.‬
‫מה מביא אתכן לוונציה?‬
‫שורה של אירועים בלתי צפויים.‬
‫תבלין החיים.‬
‫הלכתי קצת לאיבוד.‬
‫וואו, זה חתיכת אירוע באזור החזה.‬
‫הגזמתי, נכון?‬
‫לא, ממש לא!‬
‫רגע...‬
‫קרולינה!‬
‫ג'יאני?‬
‫- ג'יאני, זה אתה! ‫- כן!‬
‫זה מטורף! מה אתה עושה כאן?‬
‫אני? אני גר כאן. זה בית הספר לבישול שלי.‬
‫רגע, הכוונה לג'יאני?‬
‫ג'יאני-ג'יאני?‬
‫זה ה-ג'יאני!‬
‫לא שמן או קירח.‬
‫- זה מטורף. ‫- שמעתי על כדורי הבשר שלך.‬
‫אני לא מאמין! תראי אותך.‬
‫כן, זאת אומרת, זו שמלה חדשה,‬
‫והיא כנראה קצת מוגזמת להיום,‬
‫- אבל רק רציתי ליהנות קצת. ‫- את יפהפייה.‬
‫- תודה. ‫- אלוהים.‬
‫תודה. זה לא ייאמן.‬
‫- וואו. ‫- וואו!‬
‫כן.‬
‫והנה, כדי להתחיל, משעשע-חך.‬
‫אני חושבת שהחך של מישהי כבר משועשע למדי.‬
‫תיהנו, בבקשה. אני צריך ל...‬
‫הראש שלי מסתובב.‬
‫- אני רוצה להכניס לפה שלך המון דברים. ‫- אני מצפה לכך.‬
‫ואני לא רוצה לחמם יותר מדי את הקצ'וקו שלך.‬
‫- סלחו לי. ‫- כבר קצת מאוחר מדי בשביל זה.‬
‫אפילו הקצ'וקו שלי כבר התחמם מדי.‬
‫גם שלי.‬
‫זאת הייתה ארוחה נפלאה.‬
‫אני לא מאמינה. מה הסיכויים?‬
‫אם הייתי כותבת ספר,‬
‫הייתי נותנת לך לשכב איתו ‫רק כדי להשיג את המתכון לרוטב הזה.‬
‫נסך.‬
‫אלוהים, אני חושבת שכבר שתיתי מספיק.‬
‫בחייך, זאת מסיבת הרווקות שלך...‬
‫קרוואלה לימונצ'לו‬
‫- ובקרוב יהיה אפילו יותר כיף. ‫- תודה.‬
‫כיף. נכון?‬
‫זה מאוד כריסטיאן גריי.‬
‫הייתן מאמינות?‬
‫אלוהים!‬
‫לכי על זה!‬
‫טוב, זו הייתה פעם ראשונה.‬
‫חשבתי לצעוד קצת לאורך המזח,‬
‫אם את מעוניינת.‬
‫אני חושבת ששעת השינה שלי כבר ממש קרובה.‬
‫את נראית קצת מבוגרת מדי בשביל שעת שינה.‬
‫בוא פשוט נסכים שזאת הייתה מחמאה.‬
‫זה יעזור, תודה.‬
‫שנלך?‬
‫והנה הולכת לה שרון.‬
‫שף ג'יאני אומר שאם תרצי, ‫את יכולה לראות את הקוצ'ינה שלו.‬
‫סליחה, לראות את ה"קוצ'ינה" שלו?‬
‫כן, זה אומר "מטבח".‬
‫הוא בטח גדול, נכון?‬
‫זאת אומרת, זה בית ספר לבישול.‬
‫בסדר. בבקשה,‬
‫הוא אומר שאת יכולה לבוא מתי שתרצי.‬
‫זה ממש מתוק.‬
‫תגיד לשף ג'יאני שהיא תשמח מאוד לבוא.‬
‫ועדיף יותר מפעם אחת.‬
‫אלוהים!‬
‫את יודעת מה? את...‬
‫אני באמת רוצה לראות את הקוצ'ינה שלו.‬
‫טוב, פשוט לכי.‬
‫- אבל אל תעשי שום דבר שאני הייתי עושה. ‫- כן.‬
‫האמת שאני חושבת שזאת עצה מצוינת.‬
‫זה רק מטבח.‬
‫כן, בטח.‬
‫והן נותרו שתיים.‬
‫כן.‬
‫אגתה כריסטי.‬
‫אכן.‬
‫בחיי.‬
‫איזה יום היה לנו, הא? זאת אומרת, זה...‬
‫אני יודעת.‬
‫הכבודה שאיבדנו...‬
‫מי מאבדת אפר של מישהו?‬
‫לא יודעת, כנראה שיש שלדים ‫שעדיף שיישארו בארון, נכון?‬
‫אלוהים.‬
‫- כן. ‫- ואת?‬
‫נשואה. נשואית.‬
‫כן.‬
‫מופע...‬
‫מופע הסולו שלי סוף סוף מגיע לקיצו.‬
‫זה מטורף.‬
‫- במיוחד בשבילי. ‫- כן.‬
‫אני יודעת שזה מטורף.‬
‫לא, בחייך, מי אני שאשפוט?‬
‫אבל כן, זה מה שחשבתי בהתחלה,‬
‫אבל אני חושבת שמה שאת עושה ממש מדהים.‬
‫ואני באמת נלהבת בשבילך.‬
‫- את שיכורה. ‫- לא!‬
‫לא, אני רצינית.‬
‫אוקיי, אולי קצת, אבל אני עדיין רצינית.‬
‫אני לא יודעת איך את עושה את זה.‬
‫קרעת את ספר ההדרכה, ואפילו לא הבטת לאחור.‬
‫את האדם הכי אמיץ שאני מכירה.‬
‫ואני ממש שמחה שאת חברה שלי.‬
‫אלוהים, אין ספק שאת שיכורה.‬
‫- את אפילו לא מסוגלת לקבל מחמאה, נכון? ‫- לא.‬
‫אבל זה נכון.‬
‫בחיים לא היה לי אומץ לעשות את מה שאת עושה.‬
‫אני מעריכה את זה.‬
‫- באמת, אני מעריכה את זה. ‫- תודה.‬
‫היי, הטיול שלנו כיפי, נכון?‬
‫אם לא היית מתארסת,‬
‫אני לא בטוחה שאי פעם הייתי חווה את איטליה.‬
‫מה דעתך?‬
‫אני לא מאמינה מה כמעט פספסתי.‬
‫אבל השאלה היחידה‬
‫היא איך נהרוס את זה?‬
‫אני לא יודעת, אבל אם נהרוס את זה ‫כמו שהרסנו את הטיול עד עכשיו,‬
‫אני כבר מתה לגלות.‬
‫כן.‬
‫אבל קודם, זמן לישון.‬
‫כן, אני זקוקה לשנת היופי שלי.‬
‫את יודעת, הדבר הזה לא פשוט קורה מעצמו.‬
‫אני מאמינה שזו עבודתם ‫של בעלי מלאכה מיומנים רבים.‬
‫- כן, למעשה הם מאוגדים. ‫- אוקיי.‬
‫"מכל המסבאות שבכל הערים שבכל העולם, ‫היא נכנסת דווקא לשלי."‬
‫"קזבלנקה", זוכרת?‬
‫אני זוכרת.‬
‫את יודעת, הפעם הראשונה שלי הייתה איתך.‬
‫מה?‬
‫באמת?‬
‫לא, אני מתכוון לסרט. הצפייה בסרט.‬
‫אני לא בטוחה שבכלל הגענו עד הסוף.‬
‫החלק האהוב עליי.‬
‫לא הסוף, אלא לא להגיע ל...‬
‫הפעם הבנתי למה אתה מתכוון.‬
‫אוקיי, אתה חייב להסביר לי משהו.‬
‫אתה גר במקום שאין בו כבישים,‬
‫אבל יש לך ואן במטבח?‬
‫כן. אין בזה היגיון.‬
‫אבל זה מה שהופך אותו למיוחד כל כך.‬
‫חשבתי שהוא יגרום לי לרצות לנסוע לאנשהו.‬
‫אבל לא. הוא רק גרם לי לשמוח להישאר.‬
‫אני מבינה.‬
‫המקום הזה פשוט יפהפה.‬
‫תודה.‬
‫גם את בטח עדיין שפית, כן?‬
‫כן.‬
‫אני רואה.‬
‫כן? באמת?‬
‫בהחלט. ההילה שלך.‬
‫במטבח, הכול קורה עכשיו.‬
‫זמן הווה.‬
‫אני רואה שאת מבינה את זה.‬
‫בלי לדאוג לגבי אתמול,‬
‫לגבי מחר.‬
‫גראפה.‬
‫העניין הוא לחיות טוב היום.‬
‫- לחיים. ‫- לחיים.‬
‫זה אומר, "בשולחן...‬
‫"אדם לא מזדקן".‬
‫את מכירה את הפתגם הזה?‬
‫האמת שהוא היה כתוב על קיר המסעדה שלי.‬
‫באמת?‬
‫זה סימן.‬
‫לאף אחת אין ריח כמו שלך.‬
‫תמיד זכרתי את זה.‬
‫- נצטלם? ‫- כן.‬
‫כמה שאת יפה.‬
‫גם אתה לא נראה רע, ג'יאני.‬
‫אז לכמה זמן באת לוונציה, קרולינה?‬
‫לצערי, אנחנו עוזבות מחר.‬
‫אז כדאי שננצל את הלילה.‬
‫באמת.‬
‫תגידי לי כשאת מתעייפת.‬
‫אני יכולה לעשות את זה כל הלילה.‬
‫משטרה‬
‫אל תזוז.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אותי.‬
‫גברת שושבינה.‬
‫אוי, שיט.‬
‫אתם באמצע התעלה.‬
‫וואו, תראה אותנו.‬
‫לפרוטוקול,‬
‫מה שאמרתי קודם על כך שאתה עצלן,‬
‫אני רוצה לחזור בי.‬
‫קראת לו עצלן? למה שתעשי את זה?‬
‫תאמין או לא, לא ציפיתי להיתקל בו שוב.‬
‫אולי תוכל לגרור אותנו?‬
‫אולי הגברת תוכל ‫לסחוב אותך בשחייה חזרה לחוף.‬
‫אתה רואה כמה הוא עצלן?‬
‫שמעתי אותך.‬
‫לילה טוב?‬
‫אל תשאלי.‬
‫שלך?‬
‫אותו דבר.‬
‫הכנו פסטה.‬
‫בתוך ואן.‬
‫אני הכנתי פסטה.‬
‫בסירה.‬
‫היי.‬
‫אתמול בלילה היה ממש כיף, נכון?‬
‫אני צריכה רגע.‬
‫נו נו, תראו מי ערה!‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה קרה?‬
‫אוי ואבוי. ‫מצבה של שרון כנראה אפילו יותר גרוע.‬
‫ביסקוטי!‬
‫- תראו מי כל כך עליזה הבוקר. ‫- כן.‬
‫כן, הצמיד החכם שלי ‫אומר שציון השינה שלי היה 96.‬
‫כולן צריכות להפסיק לצרוח.‬
‫היי, מה דעתכן שנשנה תוכניות ‫ונישאר כאן עוד לילה?‬
‫- לא! ‫- לא.‬
‫בסדר. וואו.‬
‫הגיע הזמן להגיע לטוסקנה, הא?‬
‫אז פשוט נחזור לרכבת?‬
‫תשכחי מהרכבת. נשדדנו ברכבת.‬
‫טכנית, נשדדנו בתחנת הרכבת.‬
‫טכנית, מסרנו את החפצים שלנו בתחנת הרכבת.‬
‫- כן! ‫- לי.‬
‫תודה.‬
‫פירנצה 131‬
‫- ג'יאני סימס לי. ‫- אלוהים...‬
‫- המנוול הזה! ‫- חשבתי שפגענו במשהו.‬
‫לא, אתן לא מבינות, ‫הוא שלח כמה תמונות שלנו מאתמול בלילה.‬
‫אז?‬
‫אנחנו מדברות על תמונות עירום, או...?‬
‫- השתגעת? לא! ‫- טוב.‬
‫אבל ברוס יראה אותן, הן עולות לאייפד שלי.‬
‫- אלוהים! לא! ‫- מה?‬
‫האנגלית השבורה המשוגעת שלו.‬
‫ג'יאני כתב...‬
‫כמה נחמד היה מצידי לשפשף את הבצק שלו,‬
‫ושזה היה סוף שמח מאוד לערב שלו.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫- וואו! ‫- זה נורא.‬
‫- בחיי! ‫- אלוהים, אני אוהבת את זה.‬
‫- עוד! ‫- שיט! אני חייבת להתקשר לברוס.‬
‫למה זה לא מצלצל?‬
‫אני עדיין לא מצליחה להתקשר.‬
‫הכול היה תמים, נכון?‬
‫כן.‬
‫זאת אומרת, פלרטטנו, אבל אני לא...‬
‫לא שפשפת את הבצק שלו.‬
‫לא!‬
‫- מה לגבי כדורי הבשר שלו? ‫- לא.‬
‫אני רצינית.‬
‫אבל רצית?‬
‫לא.‬
‫רק ניסיתי ליהנות קצת.‬
‫אתן יודעות, אני לא יכולה ‫ליהנות ככה כשברוס בסביבה.‬
‫ברור שלא.‬
‫- לא, זאת לא הכוונה. ‫- אוקיי, סליחה.‬
‫אז מה הכוונה?‬
‫הכוונה שאני לא צריכה ‫לפחד שבעלי יתפגר בכל שנייה.‬
‫אני פשוט... איך זה יהיה? ‫מה יהיו החיים שלי אז?‬
‫זה דבר אחד לאבד את המסעדה, ‫אבל אני לא יכולה לאבד את ברוס.‬
‫אוקיי. חברות הכי טובות, אהבה קשוחה.‬
‫את יודעת שאת הבעיה, נכון?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫את כל כך פוחדת שברוס ימות,‬
‫שאת מונעת משניכם לחיות.‬
‫ברצינות, הוא בטח מאושר שיצאת לטיול הזה.‬
‫הסוהרת סוף סוף עזבה את העמדה שלה.‬
‫הוא בטח טועם קצת חופש לראשונה, הא?‬
‫- כן. ‫- תני לאיש לטעום בייקון.‬
‫- זה לא מה שקורה! ‫- לא?‬
‫זה בדיוק מה שקורה,‬
‫ואת לא מסוגלת לראות את זה.‬
‫את רוצה את האמת?‬
‫"את לא מסוגלת להתמודד עם האמת!"‬
‫מצטערת, לא יכולתי להתאפק.‬
‫האמת היא...‬
‫שבשלב מסוים, ‫יכול להיות שברוס כבר לא יהיה פה.‬
‫ואני לא חושבת שמישהי במכונית הזאת ‫רוצה לראות אותך מביטה לאחור‬
‫ומבינה כמה זמן בזבזת בגלל שפחדת.‬
‫אז די עם זה!‬
‫וואו, ויו!‬
‫זריקת מיקרופון.‬
‫זה לטובתך.‬
‫יש לך בעל נהדר שאוהב אותך,‬
‫ושניכם חיים ומאושרים.‬
‫תפסיקי לנסות לשלוט במה שלא ניתן לשלוט בו.‬
‫החיים בלתי צפויים,‬
‫ובזכות ההפתעות שווה לחיות אותם.‬
‫זה בסדר, הכול בסדר.‬
‫ההפתעות הן העניין, נכון?‬
‫תגידו לי, איזו מין מכונית ‫מגיעה בלי גלגל רזרבי?‬
‫זאת.‬
‫אתן יודעות, אף פעם לא תפסתי טרמפים.‬
‫טוב, מניסיוני המוגבל,‬
‫זה עוזר אם יש מכוניות על הכביש.‬
‫בצד החיובי, לפחות לא יורד גשם.‬
‫למה להתגרות בגורל?‬
‫אין דבר כזה גורל, זוכרת?‬
‫עוד מוקדם מדי לדבר על מי הראשונה שנאכל?‬
‫אני חושבת שכולנו יודעים.‬
‫היי.‬
‫זה באמת לא טוב.‬
‫כן, אנחנו יודעות.‬
‫לא, זה באמת לא טוב.‬
‫תודה על המידע החדש הזה.‬
‫אנחנו צריכות להגיע לטוסקנה.‬
‫כן, אבל אין צורך להיכנס לפאניקה.‬
‫אנחנו לא תחת לחץ זמן.‬
‫אפשר פשוט להירגע.‬
‫אני רגועה,‬
‫אבל אנחנו באמת חייבות להתחיל ללכת עכשיו.‬
‫- ללכת? ‫- כן.‬
‫לטוסקנה?‬
‫אם נצא עכשיו, נוכל להגיע עד הבוקר.‬
‫- אז בואו נקום ונלך. ‫- טוב, בואי לא...‬
‫לא, בואו נזוז!‬
‫כי נמאס לי להישאר במקום, אוקיי?‬
‫וזה קרה, אבל עדיין יש זמן. יש לנו זמן.‬
‫- תירגעי. ‫- לא.‬
‫אנחנו חייבות להיות בטוסקנה.‬
‫אין סיכוי שלא נגיע לטוסקנה, אוקיי?‬
‫דיאן, ברצינות,‬
‫תירגעי.‬
‫אני רגועה, ואני אהיה רגועה יותר בטוסקנה.‬
‫מה?‬
‫מה היה המבט הזה?‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫אני חושבת שכדאי שפשוט נגיד לה.‬
‫תגידו לי מה?‬
‫אני לא חושבת שכדאי.‬
‫כן!‬
‫טוב, עכשיו אנחנו חייבות.‬
‫נכון, אתן חייבות. מה קורה?‬
‫- טוב... ‫- מה?‬
‫אנחנו צריכות להגיע לטוסקנה כי ארתור שם,‬
‫כדי שתוכלו להתחתן מחר.‬
‫סליחה?‬
‫הוא לא רצה שהחתונה תהיה עול עלייך,‬
‫אז כשהוא שמע על הטיול, הוא חשב על תוכנית.‬
‫וזה היה מאוד מתחשב ומתוק,‬
‫ואנחנו הורסות הכול ‫כשאנחנו גוססות פה לצד הכביש.‬
‫רק רגע, ארתור בטוסקנה?‬
‫במלון, וכולם באו בטיסה,‬
‫והכול כבר מוכן.‬
‫את לא צריכה לעשות שום דבר.‬
‫חוץ מאשר להגיע, וזה היה התפקיד שלנו.‬
‫ועדיין נספיק להגיע,‬
‫כי החתונה נקבעה למחר בבוקר.‬
‫אז הפתעה! הא?‬
‫היא לא אומרת שום דבר.‬
‫- נראה לכן שהיא כועסת? ‫- אולי היא קצת בהלם.‬
‫- ויו? ‫- מה את חושבת, סלים?‬
‫פאק!‬
‫לפחות היא מדברת.‬
‫- פאק. ‫- אוי...‬
‫חתונה בהפתעה, וזה קורה.‬
‫אתן לא רואות את זה כסימן?‬
‫זאת אומרת, סימן גדול שכל הדבר הזה אבוד?‬
‫לא, הוא לא.‬
‫עדיין נספיק להגיע‬
‫וזה נכון, כי בכל רגע תעבור כאן מכונית,‬
‫ואנחנו נהיה בדרך.‬
‫טוב...‬
‫ואם לא?‬
‫כי ההרגשה היא שהעולם רוקם מזימה נגדי.‬
‫תראו, אולי זה באמת לא נועד לקרות,‬
‫ואני צריכה להפסיק ‫להתעלם מכל תמרורי האזהרה.‬
‫רגע, שתקי שנייה.‬
‫- לא, היא מעלה נקודה טובה. ‫- תודה.‬
‫אתן שומעות את זה?‬
‫- מה? ‫- אני לא...‬
‫- אלוהים, תראו! ‫- תראו!‬
‫מכונית!‬
‫- אוקיי. ‫- אלוהים.‬
‫תהיו ערניות, בנות. ‫יש לנו חתונה להגיע אליה!‬
‫- אל תיתנו לו לעבור אותנו! ‫- בבקשה!‬
‫מה דעתך על זה בתור סימן?‬
‫מזלנו השתנה!‬
‫תודה לאל.‬
‫שוטר?‬
‫- היי. ‫- היי.‬
‫ערב טוב, בנות.‬
‫מה?‬
‫אנחנו רק...‬
‫רק רגע.‬
‫אתן מדברות איטלקית?‬
‫- לא. ‫- לא.‬
‫אני לא מאמינה עליכן.‬
‫שוטר שרירן פשוט עובר כאן במקרה.‬
‫אוקיי, קדימה, תוריד חולצה.‬
‫- מה? ‫- לא, ויו.‬
‫מה, אתה רוצה להתחיל במכנסיים?‬
‫אוי, לא, את לא מבינה.‬
‫אני מבינה, אתה רוצה שאעזור לך?‬
‫לא! מה את עושה?‬
‫לא, רגע.‬
‫תראה לנו את הנשק המוסתר שלך.‬
‫- לא! ויו, די. ‫- תתעלם ממנה.‬
‫הוא... הוא לא חשפן.‬
‫כן, ניסיון יפה.‬
‫אנחנו מצטערות,‬
‫אבל זאת המכונית שלנו, ואין לנו גלגל רזרבי,‬
‫אז אנחנו מנסות לתפוס טרמפ.‬
‫טרמפים.‬
‫- אוקיי, הבנתי. ‫- כן.‬
‫זאת הייתה טעות תמימה.‬
‫ולהגנתי, אתן הייתן מלאות בהפתעות.‬
‫ובחייכן, ראיתן את הבחור!‬
‫עבר קצת זמן,‬
‫אבל באמת היו לו ‫כמה איכויות של רקדן אקזוטי.‬
‫אני חושבת שהוא פספס את הייעוד שלו.‬
‫טוב, הייתה לנו תקופה יפה, לא?‬
‫פשוט עברנו את גבול ההיגיון הבריא.‬
‫מי אנחנו חושבות שאנחנו, ה"רולינג סטונס"?‬
‫פשוט חשבנו שנמשיך להשתולל לנצח?‬
‫זה היה צריך לקרות.‬
‫באמת.‬
‫זה היקום שמפעיל את כיסא המפלט ‫שלי ושל ארתור, אחת ולתמיד.‬
‫חברות הכי טובות, אהבה קשוחה.‬
‫תפסיקי לתת ליקום ולגורל קרדיט על כל דבר.‬
‫את מקבלת החלטה.‬
‫מה?‬
‫אנחנו בטיול הזה לא בזכות הגורל,‬
‫אלא בזכות העובדה ‫שאנחנו החברות הכי טובות כבר 50 שנה.‬
‫אנחנו תומכות זו בזו.‬
‫לא הגורל הביא אותנו לטיול הזה, ‫אלא האהבה שלנו זו לזו.‬
‫האהבה, והאנשים הנהדרים בלופטהאנזה.‬
‫זאת הייתה טיסה נחמדה.‬
‫את לא מתחתנת עם ארתור בזכות הגורל.‬
‫את מתחתנת עם ארתור כי השקעת בזה עבודה קשה,‬
‫כי התחייבת אליו, כי את אוהבת אותו.‬
‫זה עניין רציני, ואת צריכה להיות גאה בזה.‬
‫יש לה נקודה מצוינת.‬
‫אין ספק שאת צריכה להקשיב לה.‬
‫- כן. ‫- ואת לא?‬
‫אני חושבת שהמצב שלי קצת שונה.‬
‫- אוי, אלוהים. ‫- מה?‬
‫הנה זה בא.‬
‫תנו לי להוציא את הכינור הזעיר שלי.‬
‫מה?‬
‫היי, חברות הכי טובות, אהבה קשוחה.‬
‫את תמיד משחקת את הקורבן.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫"אני בהיריון, ‫אז אני לא יכולה לעשות את זה."‬
‫"אני נשואה, אז אני לא יכולה לעשות את זה."‬
‫"אני אפילו לא יכולה לנסות את זה, ‫כי פשוט אפול על הפרצוף."‬
‫את באמת חושבת על תירוצים ‫כדי לא לעשות דברים.‬
‫מספיק.‬
‫אוקיי, בסדר.‬
‫כן, אוקיי.‬
‫- מה? ‫- בסדר, אני מבינה.‬
‫ואתן צודקות.‬
‫אוקיי, יופי.‬
‫- תעשי את שלי. ‫- מה?‬
‫תעשי את האהבה הקשוחה שלי.‬
‫בכנות,‬
‫- אני חושבת שאת בסדר גמור. ‫- כן.‬
‫כן. אין לי כלום.‬
‫עשית אהבה במונית מים בוונציה.‬
‫היו לך חיים מדהימים.‬
‫רק אל תביאי עוד חתולה.‬
‫לא!‬
‫והנה לכן.‬
‫תמיד תהיה לנו ונציה.‬
‫זאת השורה?‬
‫פריז.‬
‫"תמיד תהיה לנו פריז." זה מ"קזבלנקה".‬
‫אבל גם עם ונציה זה עובד.‬
‫- אוקיי. ‫- אלוהים.‬
‫אחרי שינה טובה בלילה ‫כולנו נרגיש יותר טוב, אני בטוחה.‬
‫למרבה המזל, אין אפשרות כזו.‬
‫תחנת משטרה‬
‫נו, נו, נו.‬
‫תראו מי זאת. גברת צרות.‬
‫אלוהים, שוב אתה?‬
‫אני צריך להגיד אותו דבר.‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫מכונת המיץ התקלקלה. ‫אז לא יהיה לנו מיץ מפרי סחוט טרי הבוקר?‬
‫קומדיה. אתה לא מבין קומדיה?‬
‫אני חושבת שהוא מתחיל לחבב אותך.‬
‫ריקו.‬
‫תראו מה הוא הביא מחברת הרכבות.‬
‫הוא נמסר למשטרה ‫עם תג השם שהיה על המטען שלכן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אתם צוחקים עליי.‬
‫האפר?‬
‫אתן מודעות לכך שזה לא חוקי?‬
‫הייתה לנו הרגשה.‬
‫אלוהים, החתונה הזאת אבודה.‬
‫חתונה?‬
‫זה טיול מסיבת רווקות, לא?‬
‫חתונה בהפתעה.‬
‫הראשונה שלה.‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה לא חייב להיות מגעיל.‬
‫אני לא, אני רציני.‬
‫למרות שבדיעבד,‬
‫הלוואי שהייתי מפספס את החתונה הראשונה שלי.‬
‫אולי זאת ברכה.‬
‫לא. החתונה הזאת נועדה לקרות.‬
‫טוב, מן הסתם היא לא.‬
‫נגזר עלינו להיכשל.‬
‫אני לא בנויה לנישואים, ‫אני חושבת שכולנו יכולים להסכים.‬
‫המפקד, אתה שמח שיצא לך ‫להיות חלק מסוף האגדה של האישה הזאת?‬
‫זה גורם לך להרגיש טוב?‬
‫האמת שלא.‬
‫אבל אלה החיים. הם לא הוגנים.‬
‫הם לא תמיד מרגישים טוב,‬
‫אבל מה אני יכול לעשות?‬
‫אף אחד אף פעם לא חושב ‫שהוא יכול לעשות משהו.‬
‫ממש נמאס לי מזה.‬
‫כולם תמיד מרימים ידיים ואומרים, ‫"טוב, זה לא נועד לקרות".‬
‫זה פתטי.‬
‫אתה מפקד במשטרה.‬
‫הרי נכנסת לעבודה הזאת ‫עם רצון לעשות שינוי, נכון?‬
‫לא חשבת, "אני האיש הטוב, אני הגיבור"?‬
‫לא ככה חשבת?‬
‫ועכשיו מה? שום דבר? "אלה החיים"?‬
‫לא! החיים הם מה שעושים איתם.‬
‫אז תעשה משהו.‬
‫תעשה משהו אמיץ, תעשה משהו בלתי צפוי.‬
‫אבל תעשה משהו, כי יש לך בתא מעצר ארבע נשים‬
‫שנואשות למצוא סיבה להאמין‬
‫שעדיין יש סיבה להאמין.‬
‫אז תעשה משהו, לעזאזל,‬
‫כי זה לא סוף הסיפור!‬
‫יש לי רעיון.‬
‫- אלוהים! ‫- אתה משחרר אותנו?‬
‫אלוהים, תגידו לי שהשעון הזה ממהר.‬
‫שום דבר במדינה הזאת לא ממהר.‬
‫המפקד!‬
‫יש לי...‬
‫נוסע שצריך לרדת מוקדם.‬
‫אתה חושב שזה אפשרי?‬
‫זה דורש היתר.‬
‫רגע,‬
‫או אישור משטרתי מיוחד.‬
‫אני מכיר מקום.‬
‫לכי על זה.‬
‫את מסוגלת, דיאן.‬
‫- בזהירות! ‫- בזהירות!‬
‫אני לא מצליחה לפתוח אותו.‬
‫החלק העליון תקוע.‬
‫אני לא מצליחה... מה ל...‬
‫אני לא מצליחה לפתוח!‬
‫אלוהים!‬
‫דיאן!‬
‫תיזהרי!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫עשיתי את זה!‬
‫הוא באמת היה איש ממש טוב.‬
‫- זה נכון. ‫- כן.‬
‫אהבתי אותו מאוד.‬
‫גם הוא אהב אותך.‬
‫- הוא היה שמח מזה, נכון? ‫- כן.‬
‫זאת אומרת, בלי הצניחה החופשית.‬
‫תודה.‬
‫ידעתי שאתה מוצא חן בעיניי ‫ברגע שפגשתי אותך.‬
‫לי לקח קצת יותר זמן.‬
‫איך אוכל לגמול לך?‬
‫שמרי לי ריקוד, והחשבון ייסגר.‬
‫תביא את האזיקים, ועשינו עסק.‬
‫בונג'ורנו!‬
‫הכלה כאן!‬
‫תודה לאל.‬
‫אני פסקואלה, והכול מוכן לחתונה.‬
‫עמוד בתור, פסקואלה. היא תפוסה.‬
‫אני ישן, נושם, חולם את החתונה שלכם.‬
‫אני חי כדי לגרום לחתונה הזאת לקרות.‬
‫זה החמצן שלי.‬
‫זה ממש נחמד, תודה.‬
‫כן, אבל אתה חושב שאולי כדאי שנתחיל?‬
‫כן, קדימה.‬
‫מוזיקה לאוזניי.‬
‫אלוהים.‬
‫אנחנו רק בפיגור קל בלו"ז.‬
‫אל דאגה.‬
‫אני אבדוק מה עם החתן, ומיד אחזור אלייך.‬
‫- תודה. ‫- ארמנדו...‬
‫אני אתקשר לברוס ואחזור אליכן.‬
‫- אוקיי. ‫- אוקיי, מעולה, בואו ניפגש בחדר של ויו.‬
‫- הגענו! ‫- כן.‬
‫עוד כמה רגעים.‬
‫צ'או, פסקואלה.‬
‫מר ארתור!‬
‫מה שלומך, פסקואלה?‬
‫אני שמח מאוד לבשר ‫שכלתך המיועדת הגיעה, באופן רשמי.‬
‫שאקח אותך אליה?‬
‫אני חושב שזה מזל רע ‫אם החתן רואה את הכלה לפני הטקס, לא?‬
‫אני לא מאמין במזל. אני מאמין באהבה.‬
‫טוב, זו הסיבה שכולנו פה.‬
‫אבל אחרי שחיכית כל כך הרבה זמן כמוני.‬
‫מהן עוד כמה דקות?‬
‫זה נכון.‬
‫אלוהים.‬
‫זה המראה הכי יפה שראיתי בכל איטליה.‬
‫כל כך התגעגעתי אלייך.‬
‫את חושבת שזה באמת יקרה?‬
‫כן, אני חושבת.‬
‫- יופי. ‫- כן.‬
‫- אני אוהב חתונות. ‫- איזה רומנטיקן.‬
‫אבל כדאי שאחליף בגדים.‬
‫אין צורך. אני אוהב אותך כמו שאת.‬
‫בחייך, אל תשרוף את כל הרומנטיקה שלך.‬
‫עוד מצפה לנו יום ארוך, אדון...‬
‫אלוהים! מיצ'ל.‬
‫מה עשית?‬
‫לא הייתה לי ברירה. ‫כשראיתי את התמונה הזאת, הייתי חייב להתקשר.‬
‫אני לא יכולה ללבוש את זה, נכון?‬
‫דונאטו הבטיח לי שהשמלה הזאת מושלמת להיום,‬
‫אז מי אני שאתווכח?‬
‫אתה צרה אמיתית, אתה יודע?‬
‫לכן אני פה.‬
‫כן. צרה.‬
‫ויו.‬
‫תראי אותך.‬
‫את ממש יפהפייה.‬
‫את חושבת? כן? תודה.‬
‫.מהממת‬
‫תודה. גם את.‬
‫אנחנו מוכנות?‬
‫אלוהים!‬
‫- היי. ‫- זאת השמלה.‬
‫איך השגת אותה?‬
‫מיצ'ל.‬
‫אלוהים, הבחור הזה שולף דברים מהשרוול.‬
‫אני יודעת.‬
‫ברוס עדיין לא עונה לטלפון.‬
‫מצטערת.‬
‫אלוהים!‬
‫כולכן כל כך יפות!‬
‫אלוהים, למה אני כל כך לחוצה?‬
‫לא, אלה רק פרפרים בבטן של יום החתונה.‬
‫זה נורמלי לגמרי.‬
‫- זהו זה. ‫- כן.‬
‫- זהו זה. ‫- יהיה מעולה.‬
‫אני יכולה רק להגיד כמה אני אוהבת את כולכן,‬
‫ושזה היה טיול מסיבת הרווקות ‫הכי טוב שיכולתי לדמיין?‬
‫- מצוין, כי הוא הכי טוב שיכולנו לתכנן. ‫- כן.‬
‫בגדול. הגזמנו לגמרי.‬
‫כן, מה עוד חדש?‬
‫- טוב, אני צריכה חיבוק. ‫- בסדר.‬
‫אתן אהבות חיי, אתן יודעות?‬
‫לא! גם אנחנו אוהבות אותך.‬
‫ואני אוהבת את כולכן,‬
‫אבל הגיע הזמן.‬
‫בואי נלביש אותך בשמלה.‬
‫אוקיי.‬
‫הנה.‬
‫כן!‬
‫- אני מקווה שהיא הייתה שלי. ‫- כן.‬
‫טוב, אחת מהן בטוח לא הייתה שלי.‬
‫ההצגה מתחילה, אנשים.‬
‫הפעם באמת.‬
‫טוב, הנה זה בא.‬
‫- אוי, אלוהים. ‫- מה?‬
‫- מה? ‫- מה?‬
‫- אני חושבת שאני צריכה להקיא. ‫- אוי, לא.‬
‫את יודעת מה זה אומר, נכון?‬
‫לא, מה?‬
‫שאת בהיריון.‬
‫זה לפחות מה שהיה בחתונה שלי.‬
‫ברצינות, אני...‬
‫זה מטורף!‬
‫אני לא יודעת למה הסכמתי לעשות את זה.‬
‫זה לא הגיוני!‬
‫ברור שלא,‬
‫אבל את לא מבינה? ‫זה מה שהופך את זה למדהים כל כך!‬
‫לאהוב מישהו ושהוא יאהב אותך בחזרה ‫זו סיבה מספיק טובה.‬
‫תראי אותך. תראי איפה אנחנו.‬
‫תראי מה עברנו. הגענו!‬
‫ואת, ויו.‬
‫אף פעם לא היית אחת שהולכת עם העדר,‬
‫כי את עצמאית, אוקיי?‬
‫ז פשוט תסמכי על הלב שלך, ויו.‬
‫תסמכי עליו!‬
‫כי הוא תמיד מנחה אותך נכון. תמיד.‬
‫היא צודקת, סלים.‬
‫מגיע לך סיום לאגדה. בואי נלך להגשים אותו!‬
‫כן, הרווחת את זה.‬
‫תחשבי על כל מה שהתגברנו עליו ‫כדי להגיע לכאן.‬
‫זה נכון, ועכשיו כל הבעיות שלנו מאחורינו.‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫ידעתי ברגע שאמרתי את זה.‬
‫זה בסדר, רק נעשה הפסקה קטנה.‬
‫הפסקה?‬
‫מה... למה?‬
‫הכומר נעלם.‬
‫הכומר נעלם?‬
‫זה מרגיש כמו אות מבשר רעות.‬
‫בסדר, אני אעשה את זה.‬
‫מה?‬
‫אני אנהל את הטקס.‬
‫- באמת? ‫- כן, אני אחתן אתכם.‬
‫- מה? ‫- כן!‬
‫בשביל מה טוב תואר של שופטת אם את לא יכולה ‫לבזות את עצמך מול חברות שלך?‬
‫- קדימה, בואו נעשה את זה. ‫- כן.‬
‫החתונה חוזרת!‬
‫מהתחלה.‬
‫הצלה יפה, כבוד השופטת.‬
‫אין לך מושג.‬
‫אוקיי, ועכשיו הגיע הזמן.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫- אוקיי. ‫- הגיע הזמן.‬
‫- מה? ‫- זה שלי. סליחה.‬
‫זה ברוס.‬
‫- תעני. ‫- לא, אני יכולה להתקשר אליו אחר כך.‬
‫- תעני! ‫- אוקיי.‬
‫ברוס? היי.‬
‫תמשיכו, בבקשה.‬
‫רק עוד רגע קטנטן.‬
‫תודה.‬
‫קיבלתי את ההודעה שלך, קרול.‬
‫קיבלתי גם את התמונות שלך.‬
‫התמונות שלך עם נער הבצק.‬
‫זה לא מה שאתה חושב.‬
‫מה את מנסה לעשות, לגרום לי עוד התקף לב?‬
‫זאת התוכנית שלך?‬
‫לא! ברוס, אל תתבדח בנושא הזה בכלל.‬
‫תאמין לי, כשאחזור הביתה, ‫דברים הולכים להשתנות מאוד.‬
‫ההרפתקה שלנו עדיין לא הסתיימה.‬
‫לא הייתי צריכה להגיד לך לא לבוא.‬
‫את בטוחה?‬
‫אם הייתי יכולה לחזור בזמן ולתקן הכול, ‫הייתי עושה את זה.‬
‫אתה צריך להיות פה. זה כל כך יפה.‬
‫את לא חושבת שהפרחים קצת מוגזמים?‬
‫מה?‬
‫הפרחים.‬
‫אני חושב שיש קצת יותר מדי.‬
‫זה כבר יותר טוב.‬
‫- אלוהים! ‫- היי.‬
‫ברוס, אתה כאן!‬
‫אלוהים, אני לא מאמינה.‬
‫לא הייתי מפספס הזדמנות ‫ללוות את הבחורה האהובה עליי בחתונה.‬
‫קדימה. אלא אם, כמובן, ‫את מעדיפה את נער הבצק.‬
‫יש לי את המספר שלו. שאתקשר אליו?‬
‫שתוק ונשק אותי.‬
‫זה ברוס. סליחה.‬
‫תודה לאל, ברוס פה.‬
‫כדי שזה יהיה רשמי.‬
‫משטרה‬
‫שמלה יפה.‬
‫היא מוצאת חן בעיניך?‬
‫.פשוט מצאתי אותה בארון‬
‫ובכן, כולנו פה,‬
‫וזה מדהים.‬
‫ולא רק מכיוון שבילינו את ליל אמש בתא מעצר.‬
‫זה מדהים כי אני מכירה את האישה הזאת ‫מאז שהיינו בנות 19,‬
‫ואף פעם לא חשבתי שיהיה גבר‬
‫שהיא תהיה מוכן להינשא בשבילו.‬
‫אבל יש גבר כזה.‬
‫והוא בהחלט ראוי להישג הייחודי הזה,‬
‫ולידה של חברתי היקרה בברית הנישואים.‬
‫ראשית...‬
‫רגע... אפשר להגיד משהו בזריזות?‬
‫כמובן, זה היום הגדול שלך.‬
‫ארתור, זה בסדר אם אדבר איתך רגע‬
‫כאילו אני לא לבושה בשמלה הזאת‬
‫ולך אין שתי טבעות בכיס?‬
‫בטח.‬
‫האמת היא שאף פעם לא רציתי להיות רעיה.‬
‫תמיד ראיתי טבעת נישואים כשלשלת.‬
‫שלשלאות בנות חוליה אחת של הגבלה.‬
‫אבל אין הגבלה לאהבה שלי אליך.‬
‫אתה יודע, זה מה שהבנתי.‬
‫זאת הסיבה שאני כאן היום.‬
‫אני אוהבת אותך, ארתור.‬
‫אני אוהבת אותך, ‫אני רוצה לעבור איתך לניו יורק,‬
‫אני רוצה ללכת איתך ברחובות, ‫אני רוצה לעשות איתך אהבה בפארק.‬
‫טוב, לא בחלק המלוכלך של הפארק.‬
‫אתה יודע, בחלק הנקי,‬
‫שיש בו עצים ודשא ואין בו מזרקים.‬
‫בילינו חיים שלמים בנפרד.‬
‫עכשיו נצטרך למצוא דרך ‫לדחוס חיים שלמים בזמן שנותר לנו.‬
‫ואנחנו יכולים.‬
‫אנחנו יכולים.‬
‫אני בוחרת בך, ארתור ריילי.‬
‫אני בוחרת בך. היום, ובכל יום.‬
‫אתה יכול לנשק את הכלה.‬
‫רגע, אני לא אמור להגיד משהו?‬
‫נכון, סליחה. נסחפתי.‬
‫וכעת ארתור עם הערות הסיום שלו,‬
‫או נדרים, מה שלא יהיה. קדימה.‬
‫את לא רוצה להיות רעיה, נכון?‬
‫את לא רוצה להיות נשואה. ‫זה מה שאמרת עכשיו, לא?‬
‫כן, אני מניחה שכן.‬
‫היה בי חלק שהאמין ‫שאת באמת רוצה להתחתן, אבל...‬
‫על מי עבדתי?‬
‫ידעתי שתעשי את זה.‬
‫ידעתי.‬
‫ויוויאן...‬
‫אין לי צורך בתואר "בעל",‬
‫ואין לי צורך במוסד הנישואים ‫כדי לדעת שאבחר בך בכל יום.‬
‫הצעתי לך נישואים ‫כשהיינו בשנות ה-20 לחיינו,‬
‫כי הייתי כל כך מאוהב בך,‬
‫שכבר אז ידעתי ‫שארצה לבלות את שארית חיי איתך.‬
‫בזכות המזל, או איזשהו מהלך שמימי גאוני,‬
‫התחברנו שוב.‬
‫וברור לי שאני עדיין מרגיש אותו דבר.‬
‫אבל בצורה קצת שונה.‬
‫אני לא אוהב אותך פחות,‬
‫ואני חושב שאולי ‫אני מבין אותך קצת יותר טוב.‬
‫את...‬
‫כמו הטבעת שאני מחזיק.‬
‫מעגל מלא ומושלם בעצמך.‬
‫ואם לא תמיד תהיי חופשייה ‫להיות מי שאת רוצה להיות בעצמך,‬
‫אז לא תהיי את.‬
‫ואת האישה שאני אוהב.‬
‫את המעגל המושלם שלי.‬
‫אז אם תרשי לי לתקן את עצמי,‬
‫אשמח לשאול שוב את השאלה שלי.‬
‫ויוויאן,‬
‫אני אוהב אותך בכל ליבי.‬
‫זה מעולם לא השתנה, ולעולם לא ישתנה.‬
‫אבל אני פשוט חייב לדעת...‬
‫האם לא תתחתני איתי?‬
‫אין דבר שישמח אותי יותר.‬
‫אתם אמורים לחכות לסימן ממני.‬
‫אף אחד אף פעם לא מחכה לסימן ממני.‬
‫מי ייתן ותמיד תאהבו זה את זה ‫כפי שאתם אוהבים היום.‬
‫אני מכריזה עליכם כעל לא-בעל ואישה.‬
‫- כן! ‫- יש!‬
‫אלוהים!‬
‫תודה, גבר.‬
‫- אלוהים! הוא מבין! ‫- מזל טוב.‬
‫תודה.‬
‫עשינו את זה!‬
‫הגענו עד הסוף!‬
‫- חכי שנייה. ‫- מה?‬
‫- תחזרי הנה. ‫- מה?‬
‫תחזרי הנה.‬
‫אפשר לחכות שנייה, בבקשה?‬
‫תנו לי שנייה.‬
‫אמרת שם כמה דברים על נישואים ‫שאף פעם לא שמעתי אותך אומרת.‬
‫אפשר לעצור את המוזיקה לשנייה, בבקשה?‬
‫התכוונת למה שאמרת, ‫שאהבה היא סיבה מספיק טובה?‬
‫או שאלה היו סתם מילים?‬
‫מיצ'ל, זה באמת הרגע הכי מתאים?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫טוב, בסדר, למה לא?‬
‫- אני מניחה שאין בעיה עם הרגע הזה. ‫- נכון.‬
‫אולי לפני כמה ימים אלה היו סתם מילים,‬
‫אבל לא היום.‬
‫כל כך...‬
‫כל כך קל להאמין בדברים כשאתה צעיר, נכון?‬
‫ואפשר לעשות כל מה שרוצים, והכול אפשרי.‬
‫ואז אנחנו מזדקנים,‬
‫והחיים מתחילים להשתיק אותנו.‬
‫- אבל נחש מה? ‫- מה?‬
‫הלחישה עדיין שם.‬
‫ואם תקשיב מספיק טוב, תוכל לשמוע אותה.‬
‫במקרה שלי, זה היה טיול עם החברות שלי.‬
‫ושמעתי אותה באמנות שראינו.‬
‫זוכרות את האמנות?‬
‫וברגעים שחלקנו יחד, ו...‬
‫הלחישה נעשתה קצת יותר חזקה,‬
‫והכול התחיל להרגיש קצת יותר אפשרי,‬
‫ועכשיו...‬
‫אני עומדת כאן מול הגבר שאני אוהבת,‬
‫מוקפת בחברות הכי טובות שיש לי בעולם,‬
‫וכל מה שאני רואה זה מה שנמצא מולי.‬
‫- אז אתה רוצה לדעת מה אני חושבת? ‫- כן.‬
‫אני חושבת שאהבה היא סיבה מספיק טובה,‬
‫וששארית חיינו מתחילה היום.‬
‫- אז למה אנחנו מחכים? ‫- אני לא מחכה.‬
‫- אתה לא? אוקיי. ‫- אני כאן.‬
‫בחיי, אני לא בטוחה איך להבין את זה.‬
‫לא צריך להבין את זה, ‫צריך פשוט לזרום לצד זה.‬
‫ולהודות על כך בכל יום לכוכבים שבשמיים.‬
‫דיאן, אף פעם לא הייתי נשוי,‬
‫כי אף פעם לא מצאתי מישהי שתגרום לי ‫לראות את הסיבה שבגללה כדאי לי להיות.‬
‫שלא תעזי לזוז.‬
‫מה?‬
‫ארתור, הטבעת. אני צריך את הטבעת.‬
‫אני לא...‬
‫- מזל טוב. ‫- תודה.‬
‫אוי, לא...‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫- דיאן... ‫- אוקיי, כן.‬
‫אלוהים! כן.‬
‫את הסיבה שלי.‬
‫תתחתני איתי?‬
‫ואני מבטיח שאני לא מציע כי אני בהיריון.‬
‫כן.‬
‫ועוד איך, אתחתן איתך. אתחתן איתך עכשיו.‬
‫אלוהים!‬
‫מזל טוב!‬
‫זה כיף.‬
‫דיאן, חתיכת משוגעת,‬
‫האם את לוקחת לך את מיצ'ל כבעל,‬
‫שיאהב ויוקיר אותך מהיום והלאה?‬
‫כן.‬
‫את אמורה להגיד, "אני לוקחת".‬
‫אוקיי.‬
‫אני...‬
‫אני אומרת כן, אני לוקחת.‬
‫אקבל את זה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ומיצ'ל,‬
‫האם אתה לוקח לך את דיאן, ‫יחד עם כל הטירוף הנפלא שלה, כאישה?‬
‫אני לוקח, ואני לא יכול לחכות.‬
‫אני מכריזה עליכם כבעל ואישה.‬
‫אתה יכול לנשק את הכלה.‬
‫אף אחד לא מחכה לסימן ממני.‬
‫היי, המפקד.‬
‫איך אישה בשנות ה-70 לחייה ‫מוצאת את עצמה מתחתנת...‬
‫נשואים טריים‬
‫באיטליה, לא פחות?‬
‫היא לוקחת שליטה על גורלה.‬
‫אלוהים.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫מה היא עושה?‬
‫אוקיי, רוצו.‬
‫לא, בעצם, בואו נלך מהר.‬
‫מה את... מה את עושה?‬
‫אז אני נוסעת לירח דבש,‬
‫אבל רק רציתי לשאול...‬
‫טוב, מה נעשה אחר כך?‬
‫אני לא יודעת, ‫אבל דבר אחד אני יודעת בוודאות.‬
‫לא נשאיר זאת לידי הגורל.‬
‫נכון!‬
‫אני אוהבת אתכן!‬
‫מועדון הספר הטוב: הפרק הבא‬
‫תרגום והפקת כתוביות: גלעד קשר ‫NDG STUDIOS‬