På et visst punkt mister vi kontrollen over det som skjer med oss,
og våre liv blir styrt av skjebnen.
Det er verdens største løgn.
Paulo Coelho: Alkymisten
NYGIFT
Hvordan blir en kvinne i 70-års alderen gift?
Det hele begynte da verden stengte ned.
Ok, alt jeg ser her er meg.
Dette er ikke det jeg ønsker å se på.
Diane, du er dempet.
Alvorlig talt, hvordan ser jeg ikke mitt ansikt så stort?
Du er dempet.
Diane, du er dempet.
Alexa, bli med på treffet mitt.
Ok.
-Hallo, mine damer. -Hallo.
Hei.
Viv, har du vært i Arthurs leilighet hele denne tiden?
I ni dager.
Det er verdensrekord.
Shar, drikker du på jobben?
Formelt sett er domstolene stengt.
Så det er bare meg og Dommer Walker.
Restauranten min er også stengt. De sa det kunne ta to uker.
Jeg fant ut av det.
Hvorfor er jeg en potet?
NORMAL SALLY ROONEY
Skal vi prate om Normale Folk?
Noe vi har svært liten erfaring med.
Hvordan slutter jeg å være potet?
Én ting er sikkert.
Det pågikk lenger enn noen forestilte seg.
"Utemmet."
Den rystende, sanne historien om Vivs underliv
om ikke denne voks-salongen åpner snart.
Alt det er svidd bort for mange år siden.
Unnskyld meg. Klokka er 19.00.
-Å, bevares... -Takk, omsorgsarbeidere.
-Ja. -Takk.
Ingen nyter sin karantinetilværelse mer enn deg, Viv.
Vi beholdt kontakten,
og vi er der for hverandre ved personlige strabaser.
Se hvem som er hjemme fra sykehuset.
Bruce, du ser flott ut.
Et lite hjerteinfarkt. Det går bra.
Vi tar det bare med ro.
Slutt med cheeseburgere.
Å, ja. Men se,
jeg fikk disse spesielle småkakene.
De er formet som en hovedpulsåre.
Nei.
-Og via profesjonelle milepeler... -For han er en knakende kjekk kar
Og ingen kan motsi det
Ta-da.
Jeg er allerede bedt om å foreta tre bryllup.
Som pensjonist er det alt man duger til.
Det er så søtt.
Nedverdigende.
Jeg studerte ikke juss
for å be kollegaers barn kysse hverandre.
Som for så mange ga tiden hver for oss oss muligheten til å prøve nye ting.
Litt mørkt, men...
Jeg sylter mine egne agurker.
Jeg har adoptert en papegøye.
Han heter Sylvester.
Er du en snill gutt?
Sylvester har fått et nytt hjem.
Og tvang oss til å takle ting vi har utsatt.
Denne beholder jeg.
Godt du beholder den kaffekanna, da.
Dette er Harry.
Harry?
Ja, asken. Asken etter Harry. Skjønner?
Var hans siste ønske å være latte?
-Du kan ikke det. -Vent litt.
Har han det bedre på Mitchells kaminhylle?
Neppe det din avdøde mann tenkte seg som sitt evige hvilested.
Ned i esken med deg igjen. Sånn.
Nei. Spre den et eller annet sted.
Hva forventer man?
Skal jeg bare helle ham ut på enga?
Han er allergisk mot hester.
En stund føltes det som om det aldri skulle ta slutt.
Jeg likte denne,
men ville jeg lese om en kvinne fanget i hjemmet
som sakte ble gal,
ville jeg lest egne dagbøker.
Men alt ender på et tidspunkt.
Men hadde vi ikke et flott løp?
Det var Brentwoods beste restaurant.
Det var den beste i Los Angeles.
-Ja, absolutt. -Sant nok.
Dere er hyggelige.
Jeg skulle jo pensjonere meg en dag.
Slutt deg til meg på den andre siden.
Det er kjedelig, men det er kjedelig.
Ja.
Ville vært litt av en opplevelse.
men vår tid hver for oss ville endelig ta slutt.
En ny reise sammen var i ferd med å begynne.
Bank, bank.
Å, herregud.
-Dette føles fortsatt ulovlig. -Nei.
-Jeg nekter å gjøre omfavnelsen ulovlig. -Ja.
Hva skjer her?
Går vi offisielt på scenen der vi dekker møblene våre med plast?
Nei, det er dette som skjer når man har for mye tid til rådighet.
Jeg prøvde å flislegge badet igjen også.
-Det gikk ikke bra. -Ikke det?
Det er grusomt.
Joho.
Dommer.
Å. vær så snill. Jeg er pensjonert. Intet behov for formaliteter.
"Fru dommer" holder.
Trodde aldri jeg skulle bli glad for å klemme deg.
Ja, det skjer meg ofte.
Hallo!
Å, nei.
Å, herregud.
Jeg er så glad for å se deg.
-Å, herregud. Hei. -Hei.
-Hei, elskling. -Hei.
-Og kompisen min. -Hei, Slim.
Dette er så flott.
Står til, Slim?
Jeg er så spent.
Ett spørsmål, Viv. Hva med hanskene?
Planlegger du et smykkeran?
Eller kanskje bli amatørmimiker?
Eller proff mimeartist om du går inn for det.
Ville vært en spennende forandring.
Det har faktisk vært en spennende forandring.
Å, bevares.
Hva skal... Hva?
Å, herregud.
-Er du forlovet? -Strålende.
-Kan du tro det? -Nei, det kan jeg ikke.
-Ja. -Jeg har så mange spørsmål.
Når skjedde dette?
-Vel... -Vent.
Sett deg
-og fortell oss alt. -Detaljer.
Ok.
Å, herregud. Viv, dette er fantastisk. Å, nei.
Å, herregud. Det var faktisk... Det var i går kveld.
Ufattelig at det var i går kveld.
Vi spaserte til leiligheten,
og han kommenterte friing,
og jeg kommenterte det: "Når, om ikke nå?"
For om 50 år
syns jeg kanskje ikke at han er så tiltrekkende som nå.
Og rett der sto vi foran en gullsmedbutikk.
Før jeg visste ordet av det sto vi inne og sa: "Burde vi gjøre dette?
Burde vi gifte oss?"
Og det skal vi!
-Det skal vi. -Herregud.
Vær så snill.
For Viv og Arthur.
Å, takk.
-Skål. -Vakkert.
Takk, mine venner.
Har dere en dato ennå?
Jeg velger Arthur.
-Hva? -Som min date.
-Ler vi av dumme vitser... -Nei.
-...når hun er bruden? -Vanligvis.
-Ja. -Sharon har rett.
Se. Er denne ny?
Ja, for meg.
Jeg tror eieren kjøpte den for lenge siden.
Jeg er glad din vagina ikke har krevd pensjoniststatus.
Hvem er den heldige?
Aner ikke. Jeg fant den i baksetet på bilen min.
Finneren er vinneren.
Ufattelig hvordan du får det til å funke.
Nå vet du hvorfor hun stadig får skiftet hofte.
Folk med mekaniske knær burde ikke kaste stein.
-Å, herregud, folkens. -Hva? Hva?
Jeg må vise dere hva jeg fant da jeg ryddet.
Ryddet? Hvordan så det ut før?
Jeg tror det er et varsel.
Et varsel? Ok. Hva...
Det er fra turen som ikke skjedde.
Husker dere? Vi skulle alle til Italia.
Å, Italia. Herregud.
Drømmeferien før jeg ble gravid og ødela alt.
Pan Am?
Kan dere tro at én av disse pleide å få oss på et fly?
Jeg kan ikke engang se på dem.
"Overraskelse Gianni.
Smak hans magiske kjøttboller igjen.
Ikke lev i frykt."
Herregud. Det er ikke...
"Smak hans magiske kjøttboller"?
"Ikke lev i frykt." Hvor store er de?
Gianni. Hvem er Gianni? Jeg mener...
Ok. Han var den italienske kjekkasen fra min kokkeskole
for millioner av år siden.
Trolig tykk og skallet nå.
-Beklager. -Ikke ødelegg minnene mine.
Det er ikke poenget. Poenget er at jeg fant dette.
Reiseforbudet er opphevet.
Jeg syns vi skal dra til Italia.
Italia?
Jeg kom meg så vidt hit.
Jeg kan vel ikke dra noe sted?
Husk at jeg er en nyforlovet kvinne.
Det... Det er saken.
Vi klarer det. Viv er ungkarskvinne.
Jeg fikk nettopp bokstavelig talt gåsehud. Det er perfekt.
Skal vi dra rundt i Italia som en tenåringsgjeng?
Boka ber oss overse varslene om det som ødelegger et liv.
-Vi kan ikke avvise vår skjebne. -Nei.
Jeg liker tanken på å drikke italiensk vin og feire Vivian,
men kan vi ikke gjøre det herfra?
Jeg støtter Shar.
Det føles ikke riktig å forlate Arthur nå.
Og min lille Ginsburger har ikke følt seg bra.
Har ikke lyst til å dra fra henne.
Dere vet at vi kanskje aldri får sjansen til å gjøre noe sånt igjen.
Slik er skjebnen.
En ungkarskvinne?
Sa du at du ikke ville dra på grunn av meg?
Nei. Jeg mener... det var det jeg sa.
Ikke på grunn av deg, på grunn av oss.
-Vårt forhold, vet du. -Det er ikke riktig.
Ikke på grunn av vårt forhold. På grunn av vår forlovelse.
Poenget mitt var at vi er forlovet.
Skal jeg til Italia, bør det være med deg.
Jeg hadde elsket det,
men det betyr ikke at du ikke kan dra
på en tur med venner.
Mener du det?
Viv, herregud.
-Det er faktisk St. Christopher. -Å, herregud.
Han er reiseskytshelgenen.
Planlegger du en tur, er dette stedet å begynne.
Hva med det som tegn?
Å, jøss.
Hallo, du har kommet til pensjonistens hjem.
Så...
vi må dra til talia.
Hvorfor sier du det? Jeg kan ikke dra.
Jeg ville oppnå poeng hos Arthur ved ikke å dra
fordi jeg tenker på hans følelser nå når vi er forlovede.
Det er ikke et ord.
"Forlovede", "trolovede". Ikke vet jeg.
Hvor er du?
Jeg er i en kirke.
Er du i en kirke?
Vi ser etter et bryllupsted.
Skal du gifte deg i en kirke?
Håper ikke de tar en bakgrunnssjekk.
Sjokkerende at du ikke sto i flammer da du krysset terskelen.
Hvis vi ikke drar, tror han at jeg tror at han setter meg på prøve,
og at jeg ikke tror han syns vi bør dra.
Jeg syns du overanalyserer dette.
Jeg syns ikke det. Jeg syns vi bør dra.
-Ginsey. -Sharon. Si hei.
Hei, Sharon. Jeg er spent på turen deres til Italia.
Å, herregud. Å, faen.
Sharon, du har på lyden i en kirke.
Ginsey.
Det var som faen.
Jeg ringer tilbake.
Det er et annet varsel.
Ufattelig. Død som i "helt død"?
Ja. Hva slags annen død fins det?
Har ikke katter ni liv?
Vent litt. Sharon kommer.
DYREHOSPITAL
De tror det bare var alderdom.
Det er unaturlig at barnet ditt dør før deg.
Elskling, jeg er så lei for det.
Jeg snakker med Diane. Jeg slår på høyttaleren.
Nei, nei. Vent. Nei.
-Jeg sier bare noe galt. -Hei, Di.
Ikke engang navnet mitt er galt på en tid som dette.
Jeg tror dette kan være et varsel.
Ja. Universet sammensverger seg.
Jeg mener, er... Å, herregud. Er det seriøst?
Og selv om det ikke er det, syns jeg vi bør diskutere det i Italia.
-Mener du alvor? -Jeg er pensjonist. Katten min er død.
Vi snakker om å dra til det fremste vinproduserende landet i verden.
Ja, jeg mener det.
Vi gjør dette. Jeg kobler inn Viv.
Vi må dra til Italia.
Er du også for?
-Sa ikke Sharon hva som skjedde? -Katten?
Nei, Arthur.
Å, herregud. Døde han også?
Diane.
Jeg var redd det var et tema.
Han syns det vil være galt for oss ikke å dra.
Er ikke det søtt, eller hva?
Du bør gifte deg med den fyren.
Det skal jeg, men Italia først.
Kan du tro det?
Du er på vei til Toscana.
Herregud.
Jeg vet det.
Først i verden til å "uffe" Toscana.
Jeg "uffet" ikke Toscana.
Pent forsøk.
Det er bare noe absurd ved det hele.
En ungkarskvinnetur? Hva gjør vi?
Vivian skal gifte seg.
Og det er litt sprøtt, vet du.
Jeg syns det er romantisk.
Men det er også sprøtt.
Du må innrømme det.
Du er den som har vært gift før. Få høre.
Nei, jeg var gravid. Det er annerledes.
Å, det er så romantisk.
Ikke så romantisk som aldri å bli gift i det hele tatt.
Hallo? Ett lite farvelkyss kanskje? Et lite...
Kanskje ett.
Kom deg ut herfra.
Ok. Elsker deg.
LEONARDO DA VINCI LUFTHAVN
Kom igjen. La oss ta en selfie.
Ja.
Se på dette stedet. Jeg kan ikke tro at vi er her.
Jeg elsker denne byen, Roma.
-Roma. -Roma.
Og ikke bare fordi jeg drakk due proseccoer ved lunsjen.
Jeg også.
Jeg elsker alt som raser sammen mer enn jeg gjør.
Er det ikke fantastisk?
Hvor mange turister som fins.
Vent nå litt. Vi er turister.
Vi er annerledes. Vi er ikke så iøynefallende.
Nei, nei. Dommerens rumpetaske skriker: "Jeg er innfødt".
Det kalles beltetaske.
Å, det forandrer alt.
Ja, og det er ikke bare mote. Det er også funksjonelt.
Hei, er tiden inne?
-Hva? -Å, ja. Nei, nei. Tiden er inne.
-Ok. -Hva?
-La oss gjøre det. -Å, ja.
-Å, herregud. Dere er utrolige, folkens. -Ja, ja.
Bare tro det, for dette er ditt jente-utdrikkingslag.
VORDENDE BRUD
Ja, og vi akter ikke å la deg glemme det.
Og det er et slør.
-Å, herregud. -Gtatulasjoner til bruden.
-Takk, takk. -Takk, takk.
Å herregud, du er så flott.
Du er perfekt.
Jeg ser ut som en trafikkvakt.
Nei, trafikkvakter går med vester nå.
Hva sa han?
Jeg prøver å oversette her.
Ok, vecchi. Det betyr "gammel".
-Hva? -Ja.
-Kalte han oss gamle? -Ja.
Han kalte oss gamle hurper.
Å, bevares...
En internasjonal episode.
-Vent. "Dolce" betyr søt. -Ja. Hva?
Ok. "Jo eldre vinrankene er, desto søtere er frukten."
Vi har det fortsatt.
-Ja, vi har det. -Ja.
Hva gjør vi med det?
Dette er et utdrikkingslag. Du vet hva det betyr.
Det betyr at vi skal se nakne menn.
Hva er protokollen her? Hvor putter jeg dollarsedlene?
Noen av disse fyrene er danserne fra utdrikkingslaget mitt.
Se på de neglebåndene.
Jeg trenger fotpleie.
"Jeg elsker hånden min."
Nick Cage, Moonstruck.
Å, jøss.
Hun er nesten 2000 år gammel.
Hun har absolutt blitt stelt.
Jeg hadde samme permanent i 1982.
Til hans forsvar er det litt kjølig her inne.
Ros ham litt.
Han er 1000 år gammel og fortsatt hard som stein.
Å, herregud.
Hva gjør Bruce?
Vent litt. Spionerer du på ham?
Nei, jeg fikk et varsel. Det var bevegelse på kjøkkenet.
Bacon?
Herregud, han kan ikke...
Hva, er han gal?
Bruce!
Carol, du skremtet vettet av meg.
Bruce, du vet at du ikke får lov til å spise bacon.
Nei, det er ikke det.
Du skjuler bacon bak ryggen din.
Feil.
Ikke noe bacon.
Jeg ser deg, Bruce.
Jeg har aldri sett noe sånt.
Jeg er så glad for at vi gjorde dette.
Jeg også.
Å, se. På'n igjen. Dette er Via dei Coronari.
Hva er Via dei Coronari?
Denne veien.
Hva så?
Den er vakker, og vi tar den.
Det fins vel ikke en stygg gate i hele denne byen?
-Nei. -Nemlig.
Jeg tror ikke det. Og se.
SKREDDERATELIER BRUDEKJOLER
Er det et tegn?
Jeg tror det.
Jeg tror bestemt at det er et tegn.
Det er bokstavelig talt et tegn. "Chiuso." Stengt.
Æsj.
Og du må være bruden.
Hvordan visste du det?
Hva har dere jenter gjort?
Velkommen til mitt beskjedne verksted.
Jøss.
Å, herregud.
-Beskriv kjolen for meg. -Jøss.
Fortell meg alt du kommer på.
Sexy, men tradisjonell.
Sexy. Naturalmente. Selvsagt.
Og tidløs.
Bra valg.
Det siste du ønsker når du ser tilbake på bildene dine om 50 år
er å lure på: "Hva pokker tenkte jeg?"
Har noen lyst på en prosecco?
Ja, gjett om. Jeg.
-Og det burde dere ha lyst på også. -Å, ja.
Skal vi ikke more oss, jenter?
-Ja. -Skål for å more oss.
Praktfull.
Er det denne?
Vent nå litt. Man velger ikke den første.
Du slipper ikke så lett unna.
Den er for budepreget.
Neste.
Du ligner Hugh Hefner.
Ikke brudepreget nok.
Du bør skifte.
Neste.
Mange takk.
Jeg vil gjerne servere deg julemiddagen.
Å, herregud.
Ok. Mindre fugl. Neste.
En annen. Neste.
Bra. Når man er i Roma...
Jeg tar ikke på én ting til før dere stiller i moteklær.
Du slipper ikke unna dette.
Korreksjon. Jeg kommer ikke inn i denne.
Grace.
-Du vet... -Sì. Jeg vet hvilken.
-Ta da. -Å, bevares.
Det er som om jeg har unnsluppet bagasjerommet i en Cadillac.
Dommer, ser bra ut.
Ja, hvis jeg var på en renessansemesse.
Diane, se.
Jeg syntes bokstavelig talt at det var deg.
-Jeg elsker den. -Den er...
Så, hva syns dere?
Den ligner ikke deg.
Du store min.
Praktfull.
Diane, du ligner mer deg selv enn du noen gang har gjort.
Vi sender et bilde av dette til Mitchell.
Nei, vent litt. Er dere gale?
-For sent. -Ikke send det, er du snill.
Sharon, slett det.
Bare fordi jeg vet hvordan jeg skal unngå å bli potet
betyr ikke at jeg er Steve Jobs.
Jeg mener...
Nok én for den vordende brud.
Ok, jeg må ha mer å drikke.
Å, herregud.
Jøss.
Absolutt ikke.
Slim, bevares.
Herregud. Jeg vil gifte meg med deg.
Herregud. Viv er nydelig.
Er det alltid slik du forestiller deg selv som brud?
Jeg forestiller aldri meg selv som brud.
Pussig fordi vi alltid holdt brylluper på Quinn-Henry,
men jeg forestilte meg aldri mitt eget.
Hvordan føles den?
Jeg elsker stoffet.
Det vet jeg.
Det fineste, men...
Hvordan føler du deg?
Er denne den rette?
Hva syns dere?
Den er perfekt.
-Virkelig betagende. -Ja.
Vi tar den.
Ja.
Her er de.
Hva har dere?
Vet dere at Mitchells virkelige navn er Michelangelo.
Og...
Arturo er vel et mye mer sexy navn enn "Arthur"?
Alt er mer sexy i Italia.
Jeg er i alle fall det.
-Ikke sant, Giuseppe? -Ja.
Å, herregud.
Mitchell.
Du sendte ham bildet.
-Hva? -Hva?
"Et sant kunstverk. Og kjolen er heller ikke verst."
Flott replikk.
Denne fyren. Å, herregud.
Hei, skål.
-Skål. -Skål.
På'n igjen.
Det er fint å vandre i Roma,
men byen er enda bedre for å sitte og drikke vin.
Sant nok.
Det sier du om enhver by.
Nei. Det er ikke bra å vandre i enhver by.
Venezia er den beste å vandre i.
Jeg elsker Venezia.
Burde vi dra?
Til... Til Venezia?
Selvsagt. Å dra til Venezia er aldri feil.
En venn har et flott hotell der.
Har ikke du en hotellvenn overalt?
Ikke mange steder.
Jeg syns vi bør følge opplegget og dra til Toscana.
Venezia er verdens mest særegne by.
Italias skatt.
Lette ikke fyren i Alkymisten etter en skatt?
Dette er universet som sier at vi skal dra.
Eller er det en gateartist som ber oss dra?
Ikke ta det ille opp.
Jeg sier at det er et tegn, og det er mitt utdrikkingslag.
Dommer, du vil kanskje underkjenne dette?
Vrøvl.
Jeg har skulderskjerf,
så det jeg sier gjelder.
Ny plan. Andiamo a Venezia!
Er det plass i den nye planen til søvn?
Er 18.00 en passende sengetid for et utdrikkingslag?
-Absolutt. -Jaså?
Faktisk veldig vanlig.
Ok. I morgen drar vi grytidlig.
Bellissima.
Til den vakre kvinnen.
Jøss, du er virkelig mer sexy i Italia.
Det er som å se i et speil.
Ja.
Takk.
SENTRALSTASJONEN
Takk. Grazie. Takk.
La oss se. Hvor er Venezia?
Vi skal dra...
-Ciao, ragazze. -Hei.
Prima classe?
-Sì. -Ja visst. Første klasse.
-Hvor skal dere? -Venezia.
-Venezia.
-Molto bene. -Stupendo.
Vi skal ta bagasjen.
-Tillat oss. Vi skal hjelpe. -Takk.
Ja.
Venezia. Rikelig med tid.
Det er veldig snilt. Takk. Dette er til begge.
Mange takk.
-Hvor er Venezia? -Ser du Venezia?
-Kan ikke lese det. -Der er Venezia.
VENEZIA ST. LUCIA
-Takk. -Takk.
Jøss.
-Kom igjen. -Ok.
-Greit. -Bra.
Diane, kan du rekke meg håndveska.
Vent litt. Nei.
Jeg ser ikke... Den er ikke her.
Hvor er den?
Er alt i orden?
Jeg finner ikke veska.
Jeg har min.
Ingen tid for skadefryd nå.
Tror du den er stjålet?
Jeg så ingen passere.
Carol, er du sikker på at du la den her?
Jeg trodde jeg gjorde det.
Å, herregud.
Vent, vent.
Takk. Takk.
Jeg var redd vi var ranet.
Hvor finner vi den avleverte bagasjen, sir?
Hva mener du? "Avlevert bagasje"?
Den vi ga til bærerne i Roma.
Beklager, men vi har ingen bærere.
Når sluttet dere med bærere?
1976.
Ikke rart de ble så overrasket da jeg ga dem driks.
Det er nok ikke hver dag noen gir dem kontanter
for å stjele bagasje.
Jeg kan bare ikke tro det. Jeg kan ikke miste den kofferten.
Jeg vet det er ergerlig, men det er ikke verdens undergang.
Du forstår det ikke.
Det kan være bra å få noen nye klær.
Alt kan erstattes.
Nei, ikke alt. Nei.
Ok, Diane. Jeg syns du overdriver dette.
Harrys aske er i kofferten.
-Hva? -Ja.
Å, herregud.
Tok du Harrys aske med til et jente-utdrikkingslag?
Er du gal?
Du ba meg ikke ha ham i skapet.
Men til Italia?
-I en koffert? -Som en seriemorder.
Er det lovlig?
Spør du meg?
Å, ja.
Ja. Hei.
Vi har skrevet rapporten.
Ok, og...
Dere får beskjed om noe dukker opp.
Er det alt?
Er det alt vi får etter å ha sittet her i to timer?
Nei, det er ikke alt.
Jeg syns synd på dere.
Syns du synd på oss?
Vi trenger ikke en manns medlidenhet.
Nei, ditt dorske politiarbeid er mer enn tilstrekkelig.
Jeg er bare nyfiken.
Vil dere gå gjennom koffertene hvis dere finner dem?
Jeg har ikke for vane å gå gjennom en dames eiendeler.
Det er flott. Ok, bra.
Greit. Og takk igjen. Takk.
Vent, signora.
Kjolen din.
Å, herregud.
Ja, det er kjolen min. Mange takk.
Skal dere i bryllup?
Nei, det er en jente-utdrikkingstur,
men de handlet kjole til meg i Roma.
-Fine venner du har. -Ja.
Selv den kritiske.
Ja, vel.
Signora, per favore.
Ta denne før du drar.
FØLG MED! Ikke bli et offer.
Så slipper vi å se hverandre mer.
Takk.
Dette er enormt hjelpsomt på dette tidspunkt.
Det er i alle fall ikke lovlig. Så pass er sikkert.
Hva tenkte du?
Jeg prøvde å gjøre noe hyggelig. Han ønsket alltid å besøke Italia.
Det er en nydelig idé.
Sprø også.
Ja, jeg forstår det nå.
Men det er mye lettere å rusle rundt uten å slepe på bagasjen.
-Ja. -Snakk for deg selv.
Det er som en full overkroppsøkt å bære på denne saken.
Husker dere den delen i Alkymisten
der fyren blir ranet og mister alt?
Jeg har ingen sympati med ham på dette tidspunkt.
Ikke jeg heller.
Han sa han måtte foreta et valg.
Han kunne se på seg selv som offer for en tyv...
Eller som en eventyrer på jakt etter en skatt.
Men vi er ofre for en tyv.
Men vi er også eventyrere.
-Å, herregud. -Se på dette stedet.
-Ciao, Sofia. -Ciao.
Velkommen tilbake.
La meg forsikre dere om at dere er i gode hender nå.
Min onkel gjør alt for denne kvinnen.
-Så nydelig. -Det er sant.
Dere er heldige. Bryllupet
vi skulle avholde denne helgen er avlyst.
Våre beste værelser er tilgjengelige.
Ble bryllupet avlyst?
Ja. Det var veldig dramatisk.
Hyl og skrik.
Og kjolen i brann.
Ja?
Dette er vår boutique. De har fått vite at dere kommer.
Jeg har den samme i blått.
Her er nøklene. Dere er sikkert utslitt.
Takk.
Hils din onkel fra meg når du ser ham.
Selvsagt.
Ikke nøl med å spørre om det er noe annet dere trenger.
-Takk. -Mange takk.
-Ciao. -Ciao.
Hennes onkel ville vel gjøre alt for deg?
En gang for 15 år siden
var det ikke noe jeg ikke ville gjort for ham.
Seksuelt.
Takk for klargjøringen.
Han er grunnen til at jeg fikk byttet kne.
-Å, jøss. -For et engasjement.
For et offer.
Hun er en moderne Mor Teresa.
Det er den delen av Mor Teresas historie de ikke forteller deg.
Hun ba ikke bare på kne.
For å hjelpe dere med å glemme vanskene. Salute.
Det skader ikke.
Jeg kunne ikke unngå å høre det.
Hva slags vansker har dere satt dere selv i?
Et lite uhell på jernbanestasjonen.
Bagasjen vår ble stjålet.
Det høres ut som mer enn et lite uhell.
All bagasjen? Lommebøker? Pass?
Vær så snill. Hva slags tosk tar du meg for?
Fantastisk.
Ingen kunne ta denne fra meg. Ingen.
Det ville krevd smidige fingre forestiller jeg meg.
Siden vi spiller, viser du meg din, og jeg viser deg min.
Mitt hjerte, vær stille.
Jeg sier bare at man må holde stresset på et minimum.
Jeg spiller golf.
Det er mer slitsomt enn å ta en lur.
Elskling, hør her.
Skal jeg ikke komme bortom deg?
Vi diskuterte dette, Bruce.
Det er ikke trygt.
Ja, jeg vet det. Jeg tenkte bare at...
I morgen drar vi til La Toscana.
La Toscana?
Slik sier man Toscana.
Jeg trodde du mente restauranten på San Vincente.
Hvorfor skulle jeg mene en restaurant på San Vincente når jeg er i Italia?
-Eataly? -Hva?
Eataly. Restauranten i Century City.
Jeg tar bare restaurantvitser fordi jeg er på en streng diett, elskling.
Ok. Jeg skjønner det nå.
Hvis jeg måtte forklare vitsene, Carol, er det ikke så morsomt.
Skal vi ikke bare ta det rolig med vitser om restauranter?
Du hører ikke meg vitse om angroplastikk.
Jeg skulle ønske du gjorde det.
-En jente-utdrikkingstur? -Ja.
Jeg vet ikke om noen som har gjort noe sånt på 20 år.
Og hvorfor ikke?
Ærlig talt?
Slik ønsker jeg å leve livet mitt.
På en jente-utdrikkingstur?
Selvsagt.
Og styrt av den daglige praksisen med "hvorfor ikke"?
Et øyeblikk trodde jeg du sa: "styrt av den daglige praksisen med vin",
og jeg tenkte: "Ok."
Ingen dårlig kombinasjon.
"Vin og hvorfor ikke?"
Tittelen på selvbiografien min.
Jeg lover at jeg skal kjøpe en førsteutgave.
Avtale.
Å, herregud. Se på henne.
Vi kan ikke gå fra henne et øyeblikk.
Ja, de er som møll mot en flamme.
-Ciao, folkens. -Hei.
-Buonasera. -Hei.
Dette er Ousmane.
Ciao. Veldig hyggelig å treffe dere.
Hvem av dere er den vordende brud?
Absolutt ikke meg.
Å, nei. Hun kommer ned straks.
Det må være spennende for dere alle.
Fint at dere slutter dere til oss i kveld.
-I kveld? -Jeg har lagt middagsplaner for oss i kveld.
-Flott. -Ja.
Det blir...
Hva kalte du det?
"En autentisk, italiensk opplevelse."
Vent litt. Skal vi til Olive Garden?
Jeg beklager.
Det blir verdt det. Flott mat, flotte mennesker.
Og ikke noe problem hvis fire tilfeldige kvinner dukker opp?
Dette er Italia.
Det er alltid plass til tilfeldige, vakre kvinner.
Han er bra.
Jeg blir beklageligvis nødt til å kjøpe nytt undertøy.
Stakkars. Nå som vi skal gifte oss.
Se om du kan finne noe i flanell...
Eller kanskje robust polyester...
Haha. Hvordan går det i NYC?
Byen savner deg.
Og gjør noen i byen det?
La meg foreta en rask spørreundersøkelse. Jeg rapporterer tilbake...
Se på dette!
Å, herregud.
Du fikk i stand utdrikkingslagsmiddagen på rekordtid.
Det var lettere enn dere tror.
Vi fikk til og med et orkester til dere.
Se!
Dere liker vel italiensk musikk?
Hei.
Vi bestemte oss for å gå inn i gullsmedbutikken,
og før vi visste ordet av det var vi forlovet.
Det er utrolig romantisk.
Takk. Er du gift?
Nei. Jeg har reist langs den veien.
Ingen hyggelig reise?
Vel, det var en slags kajakktur.
Det var ikke bare dårlig.
Er dere alle gift?
Gift.
-Ikke gift, men ikke singel. -Ja.
-Dating. -Seriøs kjæreste.
Ja. Jeg mener... jeg vet ikke...
Venn og venninne høres vel bare så dumt ut?
Som om vi går på vidergående. Jeg er for gammel til sånt.
Tøyser du?
Å være venninne er det største i verden.
-Det er ikke sant. -Jo.
Å være venninne er sexy. Det er spennende.
Du elsker noen og er involvert i dem.
Men du har fortsatt ditt eget liv.
Du har ikke gitt etter for samfunnets konvensjoner.
Det handler om valg. Du velger å være der.
Men du kan dra når det passer deg.
Du er den vordende brud?
Hva med deg?
Hun er den single.
Enhver gruppe trenger én.
Jeg er den som må løpe på dametoalettet.
Unnskyld meg.
Ousmane, hva gjør du i Italia?
Filosofi.
Nei, jeg var professor i filosofi.
Nå lykkelig pensjonert.
Derfor har jeg så mye tid til å tilbringe her.
-Ciao. -Ciao, chef.
Snilt å inkludere oss.
Det er en sann glede.
Så la oss gå videre med un po' di prosecco.
Den forbereder ganen.
-Takk. Ja. -Prego.
Hva fører dere til Venezia?
En rekke uventede hendelser. Så...
Livets krydder.
Jeg gikk meg litt bort.
Det er litt av en situasjon i det nedre området.
-Jeg overspilte, hva? -Nei, det er ok.
Nei, absolutt ikke.
Vent.
Caroleena?
Gianni.
-Gianni, er det deg? -Sì!
Sì, sì.
Dette er sprøtt. Hva gjør du her?
Jeg? Jeg bor her. Dette er min kokkeskole.
Vent, vent. Mener du Gianni?
Gianni Gianni?
Selveste Gianni.
Ikke tykk eller skallet.
-Sprøtt. -Har hørt om kjøttbollene dine.
Utrolig. Jeg mener, du ser flott ut.
Ja, dette er en ny kjole.
Den er trolig i meste laget for i kveld.
-Jeg ville bare ha det litt gøy. -Du er nydelig.
-Takk. -Du store min.
Takk. Dette er utrolig.
-Jøss. -Jøss.
Ja.
Til å begynne med, en hygge-bouche.
Jeg tror noens bouche allerede er ganske underholdt.
Nyt den. Jeg må...
Det går rundt.
Jeg vil putte mye i munnen din.
Jeg gleder meg.
Og jeg må ikke svi din cacciucco.
-Unnskyld. -I seneste laget for det.
Selv min cacciucco er svidd.
Min også.
Det var et fantastisk måltid.
Jeg kan ikke tro det. Hvor sannsynlig er det?
Om jeg skrev en bok,
måtte jeg be deg ligge med ham for å få denne oppskriften.
Drikkoffer.
Herregud. Jeg tror jeg har fått nok.
Kutt ut. Dette er ditt utdrikkingslag.
-Og snart blir det enda morsommere. -Takk.
Morsomt. Ikke sant?
Veldig Christian Grey.
Kan du tro dette?
Jeg sa jo at vi burde dra til Italia.
Å, herregud.
Se på henne!
Din tur!
Vel, den var prima.
Jeg har tenkt å rusle en liten tur nede ved kaiene
hvis du er interessert.
Det kan nærme seg min sengetid.
Du virker for gammel til å ha en sengetid.
La oss bare være enige om at det var en kompliment.
Det ville vært til hjelp. Takk.
Skal vi?
Og der går Sharon.
Chef Gianni sier at om dere vil, får dere se hans cucina.
-Beklager. Se hans cucina? -Ja.
Det betyr "kjøkken".
Det er vel sikkert stort?
Det er en kokkeskole.
Bene. Han sier at dere kan komme når dere har lyst.
Å, det er så søtt.
Si til Chef Cianni at vi gjerne vil komme.
Helst mer enn én gang.
Å, bevares.
Vet du hva? Er du...
Jeg vil gjerne se hans cucina.
Vel, bare gå.
Men gjør ikke noe jeg ville gjort.
Jeg syns faktisk at det er et godt råd.
Det er bare et kjøkken.
Ja, sikkert.
Og så var det to.
Ja.
Agatha Christie.
Så absolutt.
Å, jøss.
For en dag vi har hatt. Dette...
Jeg vet det.
Bagasjen som forsvant.
Hvem mister en persons aske?
Noen skjeletter bør man vel helst etterlate i skapet?
Å, herregud.
-Ja. -Og du?
Gift. I ekteskap.
Ja.
Min...
Min solohandling kommer endelig til en avslutning.
Det er sprøtt.
-Særlig for meg. -Ja.
Jeg vet det er det.
Nei. Er jeg den rette til å dømme?
Men, ja. Jeg trodde det først.
Men jeg syns det du gjør er jævla utrolig.
Jeg er opppriktig opprømt på dine vegne.
-Du er full. -Nei.
Nei, jeg mener det.
Ok, kanskje litt. Men jeg mener det likevel.
Vet ikke hvordan du gjør det.
Du rev bruksanvisningen i filler, og du ser deg ikke engang tilbake.
Du er den tapreste personen jeg kjenner.
Jeg er så glad for at du er min venn.
Herregud, du er absolutt full.
-Du kan vel ikke godta en kompliment? -Nei.
Men det er sant.
Jeg har aldri hatt mot til å gjøre det du gjør.
Jeg setter pris på det.
-Jeg setter virkelig pris på det. -Ja. Takk.
Har vi ikke en morsom tur?
Hadde ikke du blitt forlovet,
er jeg usikker på om jeg noen gang ville opplevd Italia.
Hva tror du?
Utrolig hva jeg nesten gikk glipp av.
Men det eneste spørsmålet...
er hvordan vi vil forkludre alt dette.
Jeg vet ikke...
Men forkludrer vi det slik vi har gjort hittil...
Jeg venter i spenning.
Ja.
Men først, sengetid.
-Ja. Jeg trenger skjønnhetssøvnen min. -Ja.
Dette skjer ikke bare av seg selv, vet du.
Det er et produkt av mange dyktige håndverkere.
Ja, de er så godt som fagorganiserte.
Ok.
"Av alle ginkneiper i alle byer i hele verden
rusler hun inn i min."
Casablanca. Husker du det?
Jeg husker det.
Min første tid var sammen med deg.
Hva?
Var det?
Nei, jeg mener filmen. Å se filmen.
Jeg er usikker på om vi kom til slutten.
Yndlingsdelen min.
Nei, ikke slutten. Å ikke komme til...
Jeg vet hva du mente da.
Ok, du må forklare noe for meg.
Du bor på et sted der det ikke fins veier,
men du har en van på kjøkkenet ditt.
Sì. Meningsløst.
Men det gjør den så spesiell.
Jeg tenkte den fikk meg til å ønske å dra et sted.
Men, nei. Fikk meg bare fornøyd med å bli.
Jeg skjønner.
Dette stedet er definitivt vakkert.
Grazie.
Du kan fortsatt bli chef.
Sì.
Jeg vet det.
Å, ja? Vet du det?
Assolutamente. Sì.
Auraen din.
På la cucina er alt nå.
Nåtid.
Forstår du det?
Ingen bekymringer for gårsdagen.
Morgendagen.
Grappa.
Det gjelder å leve godt i dag.
Salute.
Det betyr: "Ved bordet blir man..."
"Man blir ikke gammel."
Kjenner du uttrykket?
Jeg har faktisk det på veggen i restauranten min.
Er det sant?
Det er et tegn.
Ingen smiler som deg.
Jeg husket alltid dette.
-Ta et bilde? -Sì, sì.
Quanto sei bella.
Du ser ikke så verst ut selv, Gianni.
Hvor lenge blir du i Venezia?
Vi drar beklageligvis i morgen.
Da er det virkelig best vi utnytter kvelden.
Si fra når du blir sliten.
Jeg kan gjøre dette hele natta.
Mamma mia.
POLITI
Stå rolig.
Hva gjør du?
Det ville vært meg.
Signora Vordende brud.
Å, faen.
Du er midt i kanalen.
Vel, se på oss.
For ordens skyld.
Det jeg sa tidligere om at du er dorsk.
Jeg vil ta det tilbake.
Kalte du ham dorsk? Hvorfor gjorde du det?
Tro det eller ei. Jeg forventet ikke å støte på ham igjen.
Vi kunne kanskje bry deg med buksering.
Signoraen kan kanskje svømme til bredden med deg.
Ser du hvor dorsk han er?
Jeg hørte deg.
God natt?
Ikke spør.
Du?
Likedan.
Vi lagde pasta.
I en van.
Jag lagde pasta.
I en båt.
Hei.
Var det ikke morsomt i går kveld?
Jeg trenger et minutt.
Jøss, ganske riktig. Se hvem som er våken.
God morgen.
Hva skjedde?
Sharon har det trolig enda verre.
Buongiorno.
Kjeks.
Se hvem som er veldig pigg denne morgenen.
Auraen min sier at søvnscoren min var 96.
Alle trenger å opphøre med å skrike.
Hva om vi endrer planene og blir en kveld til?
Nei.
Greit. Jøss.
På tide å dra til Toscana, hva?
Drar vi bare tilbake på toget?
Glem toget. Vi ble ranet på toget.
Formelt sett ble vi ranet på togstasjonen.
Formelt sett ga vi bort tingene våre på togstasjonen.
-Ja. -Meg.
Takk.
-Gianni tekstet meg. -Å, herregud.
-Det svinet. -Trodde vi traff noe.
-Nei, det... -Nei, dere forstår ikke.
Han sendte mange bilder av oss fra i går kveld.
Så?
Snakker vi om nakenbilder eller...
-Er du gal? Nei. -Tja...
Men Bruce kommer til å se disse. Det går til iPaden min.
-Å, herregud. Nei. -Hva?
-Hans sprø, gebrokne engelsk.
Gianni skrev...
Hvor fint det var for meg å elte deigen hans.
Og det var en lykkelig slutt på kvelden hans.
Å, herregud.
-Huff. -Forferdelig.
-Å, jøss. -Herregud. Jeg elsker det.
-Faen, faen. Jeg må ringe Bruce. -Mer.
Hvorfor regner det ikke?
Går fortsatt ikke gjennom.
Alt var vel helt uskyldig?
Ja.
Jeg mener vi flørtet, men ikke...
Du eltet ikke deigen hans.
Nei.
-Hva med kjøttbollene hans? -Nei, nei.
Jeg mener alvor.
-Men hadde du lyst til det? -Nei.
Jeg prøvde bare å ha det litt gøy.
Jeg kan ikke ha det gøy på den måten med Bruce i nærheten.
Tydeligvis ikke.
-Nei, ikke på den måten. -Ok, beklager.
Hva? På hvilken måte?
Som at jeg slipper å frykte at min mann faller død om hvert øyeblikk.
Hvordan ville det vært? Hvordan ville livet mitt vært da?
Én ting er å miste den restauranten, men jeg kan bare ikke miste Bruce.
Ok, bestevenner, besværlig kjærlighet.
Du vet vel at du er problemet?
Hva mener du?
Du er så redd for at Bruce skal dø
at du hindrer dere to i å leve,
Han er trolig henrykt over at du dro på denne turen.
Fangevokteren forlot endelig sin post.
Han får vel sin første smak på frihet?
-Ja. -La mannen få en smak på bacon.
-Det er ikke det som foregår. -Er det ikke?
Det er nøyaktig det som foregår.
Og du kan ikke se det.
Vil du vite sannheten?
"Du takler ikke sannheten."
Beklager, du fikk meg til det.
Sannheten er
at på et tidspunkt er kanskje ikke Bruce her.
Jeg tror ingen i denne bilen ønsker å se at du ser deg tilbake
og innse all den tiden du kastet bort fordi du var redd.
Så kutt ut.
-Viv. -Dropp mikrofonen.
Til ditt eget beste.
Du har en vidunderlig ektemann som elsker deg,
og dere er begge i live, og dere er lykkelige.
Ikke prøv å styre det som ikke lar seg styre.
Livet lar seg ikke styre,
og det er overraskelsene som gjør det verdt å leve.
Vi er uskadd. Alt er bra.
-Det er overraskelsene, vet du. -Å, herregud.
Hva slags bil har ikke reservehjul?
Den.
Jeg har aldri haiket tidligere.
Etter min begrensede erfaring hjelper det om noen kjører forbi.
Det regner heldigvis ikke.
Hvorfor frister du skjebnen?
Husk at det ikke fins noe sånt som skjebne.
Er det for tidlig å snakke om hvem vi skal spise først?
Jeg tror vi alle vet det.
Hei.
Dette er virkelig ikke bra.
Ja, det vet vi.
Nei, det er langt fra bra.
Takk for den splitter nye opplysningen.
Vi må komme oss til Toscana.
Ja, men vi trenger ikke få panikk.
Vi har ikke noe tidspress.
Vi kan bare slappe av.
Jeg er avslappet, men vi må begynne å spasere nå.
-Spasere? -Ja.
Til Toscana?
Hvis vi drar nå, kan vi være der innen morgenen.
Så la oss komme i gang og gå.
La oss ikke bli...
Nei! La oss komme i gang.
Jeg er ferdig med å sluntre unna.
Og dette skjedde, men det er fortsatt tid.
-Ro ned. -Nei.
Vi må være i Toscana.
Vi kommer ikke til Toscana, ok?
Diane. Alvorlig talt, ro deg ned.
Jeg er rolig, og jeg blir roligere i Toscana.
Hva?
Hva var dette blikket?
Hva pokker skjer?
Vi bør fortelle henne det.
Fortelle meg hva?
Jeg syns ikke vi bør gjøre det.
Ja.
Det vi må nå.
Ja, du må. Hva er det som foregår?
-Tja... -Hva?
...vi må komme oss til Toscana fordi Arthur er der,
så dere kan bli gift i morgen.
Unnskyld meg?
Bryllupet skulle ikke bli en byrde for deg.
Da han hørte om turen, klekket han ut en plan.
Noe som var virkelig omtenksomt og søtt.
Og vi ødelegger det hele ved å dø i veikanten.
Vent litt. Er Arthur i Toscana?
På hotellet, og alle har fløyet hit.
Og alt er ordnet, klart til å begynne.
Du slipper å gjøre noe.
Bortsett fra å komme. Det var vår jobb.
Vi skal fortsatt klare det.
Bryllupet starter først i morgen tidlig.
Overrasket, hva?
Hun sier ikke noe.
-Tror dere hun er gal? -Kanskje litt sjokkert.
-Viv? -Hva tenker du, Slim?
Faen ta!
Hun snakker iallfall.
-Faen. -Oi.
Et overraskelsesbryllup, og dette skjer.
Ser dere ikke det som et tegn?
Et stort tegn om at alt dette er dødsdømt.
Nei, det er det ikke.
Vi kommer oss dit.
Det er riktig, for hvert øyeblikk
kommer det en bil på den veien, og da er vi på vei.
Vel...
Og om det ikke skjer?
Det føles som om hele verden har rottet seg sammen mot meg.
Det er kanskje ikke meningen at dette skal skje, folkens.
Og jeg må slutte å stryke forbi alle varselskiltene.
Vent. Hold kjeft et øyeblikk.
-Nei. Hun har et godt poeng. -Takk.
Hører dere det?
-Hva? -Jeg kan ikke...
-Å, herregud. Se. -Se!
En bil!
-Ok. -Å, herregud.
Se levende ut, damer. Vi må komme oss til et bryllup.
Ikke la ham kjøre forbi oss.
Hva slags tegn er det?
Lykken har snudd seg for oss.
Gudskjelov.
Betjent?
-Hei. -Hei.
Buonasera, signore.
Hva?
Vi... Vi bare...
Vent nå litt. Vent nå litt.
Parlate italiano?
-Nei. -Nei.
Dere er helt utrolige, folkens.
En purkefaen kjører tilfeldigvis forbi.
Ok, kom igjen. Ta av skjorta.
-Hva? Nei. -Nei, Viv.
Vil du begynne med trusa?
Nei, du forstår ikke.
Skal jeg hjelpe deg?
Nei! Hva gjør du?
Nei. Vent, vent.
Vis ditt skjulte våpen.
-Nei, Viv. Stopp. -Viv.
Overse henne.
Dette er ingen stripper.
Å, ja. Pent forsøk.
Vi beklager,
men det er vår bil, og vi har ikke et reservehjul,
så vi haiker.
Haiker.
-Ok. Ho capito. -Ja.
Det var en uskyldig feiltakelse.
Til mitt forsvar har dere vært fulle av overraskelser, folkens.
Og dere så fyren.
Det er en stund siden,
men han hadde noen danserlignende kvaliteter.
Han savnet sin profesjon, tror jeg.
Hadde vi ikke et fint løp?
Vi presset oss hinsides sunn fornuft.
Hvem tror vi at vi er? Rolling Stones?
Vi trodde bare at vi rocket videre i all evighet.
Dette måtte skje.
Det måtte det.
Universet treffer utskytingsknappen for meg og Arthur
én gang for alle.
Bestevenner, besværlig kjærlighet.
Slutt å gi universet og skjebnen æren for alt.
Du foretar et valg.
Hva?
Vi er ikke på denne turen på grunn av skjebnen,
men fordi vi har vært bestevenner i 50 år.
Vi stiller opp for hverandre.
Skjebnen brakte oss ikke på denne turen. Det var vår kjærlighet til hverandre.
Kjærlighet og de flotte menneskene i Lufthansa.
Det var en fin flytur.
Du gifter deg ikke med Arthur på grunn av skjebnen.
Du gifter deg med Arthur fordi du har jobbet hardt for det.
Fordi du er engasjert i ham. Fordi du elsker ham.
Det er viktig, og du burde være stolt av det.
Hun har et virkelig godt poeng.
Du burde absolutt høre på henne.
-Ja. -Og ikke deg?
Jeg syns ting er litt vanskelig for meg.
-Å, herregud. -Hva?
På'n igjen.
La meg komme meg ut av min lille fiolin.
Hva?
Bestevenner, besværlig kjærlighet.
Du spiller alltid offeret.
Hva mener du?
"Jeg er gravid, så jeg kan ikke gjøre dette."
"Jeg er gift, så jeg kan ikke gjøre det."
"Jeg kan ikke prøve på det, for jeg vil falle rett på trynet."
Du tenker på unnskyldninger for å slippe å gjøre dette.
Det holder.
Ok, greit. Ja, ok.
Hva?
Greit. Jeg skjønner det.
Og du har rett.
Ok. Bra.
-Test meg. Test min besværlige kjærlighet. -Hva?
Ærlig talt.
-Jeg syns du gjør det riktig bra. -Ja.
Ja. Jeg har ingenting.
Du elsket i en kanaltaxi i Venezia.
Du har hatt et fantastisk liv.
Bare ikke få deg en ny katt.
Nei.
Og der har du det.
Vi vil alltid ha Venezia. Er det replikken?
Paris.
"Vi vil alltid ha Paris." Det er fra Casablanca.
Men Venezia funker også.
-Ok. -Å, herregud.
En god natts søvn vil gjøre oss alle godt, er jeg sikker på.
Det er heldigvis ikke et alternativ.
Vel, vel, vel.
Se hvem det er. Signora Bråkmaker.
Herregud. Deg igjen?
Jeg burde si det samme.
Jeg har dårlig nytt.
Juicepressen er ødelagt, så juicen vår er ikke nypresset i morges?
Komedie. Du spiller ikke komedie?
Du blir stadig mer glad i ham.
Rico.
Se hva han fikk fra Trenitalia.
Den ble levert inn med bagasjelappen din.
Å, herregud.
Nå tøyser du med meg.
Asken?
Du er klar over at det er ulovlig?
Det ante oss.
Å, herregud. Dette bryllupet er fortapt.
Bryllup?
Er ikke dette en utdrikkingstur?
Et overraskelsesbryllup.
Hennes første.
Jeg beklager.
Ikke forstill deg.
Nei, jeg mener det.
Jeg skulle ønske jeg hadde gått glipp av mitt første bryllup.
Mulig det er en velsignelse.
Nei, dette var forutbestemt.
Tydeligvis ikke.
Dømt til å mislykkes.
Jeg passer ikke til å være gift. Det kan vi alle enes om.
Er du glad for å være delaktig i slutten på hennes eventyr.
Får det deg til å føle deg vel?
Faktisk ikke.
Men dette er livet. Det er ikke rettferdig.
Det føles ikke alltid godt.
Men hva kan jeg gjøre?
Ingen tror noen gang at de kan gjøre noe.
Jeg er så lei det.
Alle kaster alltid hendene i været og sier: "Det var nok ikke meningen."
Det er patetisk.
Du er politimester.
Ikke si meg at du kom til denne verden
uten å ønske å utgjøre en forskjell.
Tenkte du ikke: "Jeg er den gode fyren, jeg er helten"?
Er det ikke det du tenkte?
Og hva nå? Ingenting? "Sånn er livet."
Nei. Livet er det du gjør det til.
Så gjør noe.
Gjør noe tappert. Gjør noe uventet.
Men gjør noe. For du har fire kvinner i en fengselcelle
som håper desperat på en grunn til å tro
at det fortsatt er en grunn til å tro.
Så gjør noe for pokker,
for dette er ikke slutten på den helvetes historien.
Jeg har en idé.
-Å, herregud. -Slipper du oss ut?
Herregud. Si meg at klokka går for fort.
Ingenting i dette landet går fort.
Politimester?
Jeg har en passasjer som må settes av litt tidlig.
Tror du at du kan få det til å skje?
Det vil kreve en tillatelse.
Vent.
Eller en spesiell polititillatelse.
Jeg vet om et sted.
Gjør det.
Du klarer det, Diane.
-Å, forsiktig. -Forsiktig.
Jeg får ikke åpnet den.
Lokket sitter fast.
Jeg kan ikke... Jeg får ikke åpnet den.
Å, herregud! Diane!
Å, herregud!
Jeg gjorde det.
Han var virkelig en god mann.
-Det var han virkelig. -Ja, ja.
Jeg elsket ham virkelig.
Han elsket deg også.
Han ville vel ikke ha likt det?
Bortsett fra luftakrobatikken.
Takk.
Jeg visste at jeg likte deg fra første øyeblikk.
For meg tok det litt lengre tid.
Hvordan kan jeg gjøre gjengjeld?
Spar en dans til meg, så er vi skuls.
Ta med håndjernene, så har du en avtale.
Buongiorno.
Bruden er her.
Grazie al Signore.
Jeg heter Pasquale, og jeg er klar til å vie dere.
Still deg i kø, Pasquale. Hun er opptatt.
Jeg sover, ånder... Jeg drømmer om ditt bryllup.
Jeg lever for at bryllupet skal skje.
Det er mitt oksygen.
Så hyggelig. Takk.
Ja, men tror dere at vi bør bevege oss?
Sì, sì, sì. Andiamo.
Musikk for mine ører.
Å, herregud.
Bare litt etter timeplanen.
Ingen bekymringer.
Jeg vil se til brudgommen og være tilbake hos dere molto, molto presto.
-Takk. Grazie. -Armando...
Jeg ringer Bruce. Jeg tar dere igjen.
-Ok. -Ok. Flott. Vi møtes på Vivs rom.
-Vi klarte det. -Ja.
Bare et øyeblikk.
Ciao, Pasquale.
Signor Arthur.
Hva er nyheten, Pasquale?
Det gleder meg å si at din vordende brud er offisielt her.
Skal jeg føre deg til henne?
Det er uheldig hvis brudgommen ser bruden
før bryllupet.
Jeg tror ikke på hell. Jeg tror på kjærlighet.
Det er derfor vi er her.
Men har man ventet så lenge som jeg,
hva betyr da noen minutter?
Sant nok.
Å, herregud.
Dette er det beste jeg har sett i hele Italia.
Jeg har savnet deg.
Tror du dette kommer til å skje?
Ja, det tror jeg.
-Bra. -Ja.
-Jeg elsker bryllup. -Så romantisk.
Best jeg skifter.
Nei, jeg elsker deg slik du er.
Å, kutt ut. Ikke brenn opp all romantikken din.
Vi har en lang dag foran oss.
Du vet...
Å, herregud. Å, Mitchell.
Hva har du gjort?
Jeg hadde ikke noe valg da jeg så det bildet. Jeg måtte ringe.
Jeg kan vel ikke ha på meg denne?
Donato forsikret meg om at denne kjolen var perfecto for i dag.
Kan jeg da protestere?
-Du er til besvær. -Det er derfor jeg er her.
Ja. Besvær.
Å, Viv.
Så fin du er.
Du ser virkelig vakker ut.
Syns du det? Takk.
Henrivende.
Takk. Du også.
Er vi klare for dette?
Å, du store min.
-Hei. -Det er kjolen.
-Hm. -Hvordan fikk du den?
-Mitchell. -Å, herregud.
Denne fyren trekker ting ut av ermene.
Det vet jeg.
Bruce tar ennå ikke telefonen.
Så leit.
Å, herregud.
Dere er så vakre.
Herregud. Hvorfor er jeg så nervøs?
Det er bare bryllupdagsskjelvinger.
Det er helt normalt.
-Tiden er inne. -Ja.
Tiden er inne.
Jeg blir strålende.
Kan jeg bare si hvor glad jeg er i dere alle?
Dette var den beste utdrikkingsturen jeg kunne tenke meg.
Godt å høre fordi det er den beste vi kunne fått i stand.
Ja.
Vi leverte hinsides alle grenser.
-Ja, hva annet er nytt? -Ja.
Jeg trenger en klem.
Greit.
Dere er mitt livs kjærlighet.
Vi elsker deg også.
Og jeg elsker dere alle.
Men tiden er inne.
La oss få på deg den kjolen.
Ok.
Her.
Ja!
Jeg håper den var min.
Ja.
Én av disse var bestemt ikke min.
Tiden er inne, folkens.
For alvor denne gangen.
Da er vi i gang.
-Å, herregud. -Hva?
-Hva?
-Jeg tror jeg blir dårlig. -Å, nei.
Du vet vel hva det betyr?
Nei, hva?
Du er gravid.
Det var det det betydde i mitt bryllup.
Alvorlig talt, jeg...
Dette er sprøtt.
Uvisst hvorfor jeg gikk med på dette.
Det er meningsløst.
Selvsagt ikke.
Det er jo det som gjør det så fantastisk.
Å elske noen og få dem til å elske deg er grunn nok.
Se på deg. Se hvor vi er.
Se hva vi har vært gjennom. Vi klarte det.
Og du, Viv.
Du har aldri fulgt flokken,
for du er din egen trommeslager, ikke sant?
Stol på hjertet, Viv.
Stol på det.
For det leder deg alltid rett. Alltid.
Hun har rett, Slim.
Du forjener eventyret ditt.
La oss hente det.
Du fortjener det. Tenk på alt vi gjorde for å komme hit.
Det er sant, og nå ligger alle problemene bak oss.
Vi har et problem.
Jeg visste det straks jeg sa det.
Det er bra. Vi må ta en liten pause.
En pause?
Hva... Hvorfor?
Presten har ikke kommet.
Har ikke presten kommet?
Dette føles illevarslende.
Greit. Jeg gjør det.
Hva?
Jeg utfører seremonien.
-Mener du det? -Ja, jeg skal vie dere.
-Hva? -Ja!
Hva duger en dommertittel til
hvis man ikke kan fornedre deg foran vennene sine?
-Kom, så gjør vi det. -Ja.
Bryllupet er i gang igjen.
Fra begynnelsen.
Fin redning, fru dommer.
Du aner ikke.
Ok, nå er tiden inne.
Tiden er inne.
-Ok. -Tiden er inne.
-Hva? -Det er meg. Beklager.
Det er Bruce.
-Ta den. -Jeg kan ringe ham senere.
Ta den!
Ok.
Bruce? Hei.
Vennligst fortsett.
Et lite øyeblikk.
Jeg fikk meldingen, Carol.
Jeg fikk også bildene dine.
Det med deg og deiggutten.
Det er ikke slik.
Ville du gi meg et nytt hjerteinfarkt?
-Er det planen din? -Nei. Nei, Bruce.
Ikke spøk om det.
Tro meg. Når jeg kommer hjem, blir alt så annerledes.
Vårt eventyr er ikke slutt ennå.
Jeg skulle ikke bedt deg bli hjemme.
Er du sikker?
Kunne jeg knipse med fingrene og fikse alt, ville jeg gjort det.
Du skulle vært her. Det er så vakkert.
Syns du ikke blomstene er litt overdrevne?
Hva?
Blomstene.
Jeg syns det er én for mye.
Det er bedre.
-Å, herregud. -Hei.
-Bruce, du er her. -Hei.
Herregud. Jeg kan ikke tro det.
Jeg ville ikke gå glipp av å gå ned midtgangen med jenta mi.
Hvis du da ikke foretrekker deiggutten.
Jeg har nummeret. Vil du ringe?
Hold kjeft og kyss meg.
Dette er Bruce. Beklager.
Gudskjelov. Bruce er her.
For å gjøre det offisielt.
POLITI
Fin kjole.
Liker du den?
Jeg fant den i skapet.
Her er vi alle sammen,
noe som er sjokkerende.
Og ikke bare fordi vi tilbrakte i går natt i en fengselcelle.
Det er sjokkerende fordi jeg har kjent denne kvinnen siden vi var 19 år gamle.
Jeg trodde aldri det ville bli en mann
som hun ville gå ned midtgangen for.
Men denne mannen fins,
og han har virkelig fortjent den unike bragden.
og min kjære venninnes hånd i ekteskap.
For å begynne...
Vent... Får jeg bare si noe raskt?
Selvsagt. Det er din store dag.
Arthur, er det ok at jeg snakker til deg
som om jeg ikke hadde på denne kjolen,
og du ikke hadde to ringer i lomma?
Ja visst.
Sannheten er at jeg aldri ønsket å bli en kone.
Jeg så alltid på en giftering som en lenke.
En begrensningslenke.
Men det er ingen begrensning i den kjærligheten jeg har til deg.
Det er det jeg har innsett.
Det er derfor jeg er her i dag.
Jeg elsker deg, Arthur.
Jeg elsker deg. Jeg vil flytte til NY.
Jeg vil spasere med deg i gatene. Jeg vil elske med deg i parken.
Ikke i den skitne delen av parken.
Den rene parken med trærne og gresset og ingen sprøyter.
Vi har tilbrakt et liv fra hverandre.
Nå må vi finne en måte
å presse et liv inn i den tiden vi har igjen.
Vi kan klare det.
Det kan vi.
Jeg velger deg, Arthur Riley,
jeg velger deg.
I dag og hver dag.
Du kan kysse bruden.
Forventes det ikke at jeg skal si noe?
Greit. Beklager. Jeg ble revet med.
Og nå vil Arthur med sine sluttbemerkninger... Vær så god.
Du vil vel ikke bli en kone?
Du vil ikke være gift. Er det ikke det du nettopp sa?
Ja, jeg gjorde vel det.
En del av meg trodde at du ville gifte deg, men...
Hvem lurte jeg?
Jeg visste du ville dette.
Jeg visste det.
Vivian...
Jeg trenger ikke tittelen ektemann.
Jeg trenger ikke ekteskapsinstitusjonen
for å vite at jeg kommer til å velge deg hver dag.
Jeg fridde til deg da vi var i 20-årene
fordi jeg var så forelsket i deg.
Jeg visste at jeg ønsket å tilbringe resten av livet med deg.
Eller som lykken ville det, eller grunnet en himmelsk genistrek
møttes vi igjen.
Og jeg er fortapt om jeg ikke føler det samme.
Men litt annerledes.
Jeg elsker deg ikke mindre.
Jeg tror jeg kanskje forstår deg litt bedre.
Du er... som denne ringen jeg holder
en hel og fullkommen sirkel for deg selv.
Hvis du ikke er fri til å utfolde deg slik du ønsker,
da er du ikke deg.
Og det er deg jeg elsker.
Du er min fullkomne sirkel.
Om du tillater meg å gjøre det,
vil jeg stille spørsmålet mitt igjen.
Vivian.
Jeg elsker deg over alt.
Det har aldri endret seg og gjør det aldri.
Men jeg må bare vite,
vil du ikke gifte deg med meg?
Det er ikke noe jeg gjerne vil mer.
Du skal vente på mitt signal.
Ingen venter på mitt signal.
Måtte dere alltid elske hverandre slik dere gjør i dag.
Jeg erklærer dere nå for rette ektefolk.
Ja!
Å, herregud!
Takk.
Å, herregud. Han får det.
Takk.
Vi klarte det.
Vi klarte det helt til slutt.
-Vent litt. -Hva mener du?
-Kom bort hit. -Vent. Hva?
Kom bort hit.
Kan vi vente et sekund?
Gi oss ett sekund til.
Du sa noe der om ekteskap.
Har aldri hørt deg si det.
Hva?
Kan musikken ta en pause?
Mente du det du sa? At kjærlighet var grunn nok?
Eller var det bare ord?
Er dette det rette tidspunktet, Mitchell?
Jeg tror det.
Greit. Hvorfor ikke?
-Det er vel like greit nå som ellers. -Det er det.
For noen dager siden hadde det kanskje bare vært ord,
men ikke i dag.
Det er...
Det er så lett å tro på ting når man er ung, ikke sant?
Vi kan gjøre alt vi ønsker, og alt er mulig.
Og så blir vi eldre,
og livet begynner å stilne oss.
-Men gjett hva? -Hva?
Hviskingen er fortsatt der.
Og hvis du er oppmerksom nok, vil du høre det.
I mitt tilfelle var det en tur med mine venner.
Og jeg hørte det i kunsten vi så.
Husker dere kunsten?
Og øyeblikkene vi delte sammen?
Og hviskingen ble bare litt høyere.
Og alt begynte å føles litt mer mulig.
Og nå står jeg her foran mannen jeg elsker,
omgitt av verdens beste venner,
og alt jeg kan se er det som er foran meg.
-Vil du vite hva jeg tror? -Ja.
Jeg tror at kjærlighet er grunn nok,
og resten av våre liv begynner i dag.
-Så hva venter vi på? -Jeg venter ikke.
-Ikke det? Ok. -Jeg er her.
Hvordan følger man opp det?
Man følger ikke opp det. Man rir på siden.
Og man takker lykkestjernen hver dag.
Diane, jeg har aldri vært gift før
fordi jeg aldri fant en som fikk meg til å se grunnen til at jeg burde det.
Ikke våg å røre deg.
Hva?
Arthur, jeg må ha ringen.
Jeg vet ikke...
Gratulerer.
Takk.
Å, nei.
Jeg kan ikke tro det.
-Diane. -Ok, ja.
Å, herregud. Ja. Ja.
Du er min grunn.
Vil du gifte deg med meg?
Jeg spør ikke fordi jeg er gravid.
Ja.
Ja, jeg vil gifte meg med deg. Nå.
Å, herregud.
Gratulerer.
Dette er gøy.
Diane, du er gal.
Tar du Mitchell til ekte?
Vil du ære og elske ham fra denne dag og videre.
Ja.
Du skal si "det gjør jeg".
Ok.
Jeg...
Jeg sier, ja, det gjør jeg.
Jeg godtar det.
Beklager.
Og Mitchell, tar du Diane og all hennes sjarmerende galskap
til ekte?
Det gjør jeg og kan ikke vente.
Da erklæres dere for rette ektefolk.
Du kan kysse bruden.
Ingen venter på signal.
Hei, politimester.
Hvordan ender en kvinne i 70-års alderen som gift?
NYGIFT
I Italia av alle steder.
Hun tar styringen over sin egen skjebne.
Du store min.
Jeg elsker deg.
Hva gjør hun?
Ok, løp.
Nei, la oss gå fort.
Hva er det du gjør?
Jeg skal gjøre hvetebrødsdag-greia.
Jeg ville bare spørre,
hva er det neste vi gjør?
Jeg vet ikke, men én ting vet jeg sikkert.
Vi overlater det ikke til skjebnen.
Nettopp.
Jeg elsker dere, folkens.
Norsk tekst: Øystein Johansen