U nekom trenu u životu, svi gubimo kontrolu nad onim što nam se dešava,
i naše živote počne da kontroliše sudbina.
To je najveća laž na svetu.
Paulo Koeljo, „Alhemičar“
UPRAVO VENČANI
Kako dođe do toga da se žena od sedamdesetak godina udaje?
Sve se desilo kad je svet stao.
Dobro. Vidim samo sebe.
Ne želim da gledam u sebe.
Dajen, utišana si.
Ozbiljno, kako da ne vidim sopstveno lice ovako krupno?
Utišana si.
Dajen, utišana si.
Aleksa, uključi me u sastanak.
U redu.
Zdravo, devojke. -Zdravo.
Zdravo.
Viv, jesi li sve vreme bila u Arturovom stanu?
Devet dana.
To je svetski rekord.
Šar, piješ na poslu?
Pa, tehnički, sudovi su zatvoreni.
Tu smo samo ja i sudija Voker.
I moj restoran je zatvoren. Rekoše možda cele dve nedelje.
Dobro, sredila sam.
Zašto sam krompir?
NORMALNI LJUDI SALI RUNI
Hoćemo li da pričamo o „Normalnim ljudima“?
To je nešto s čim nemamo mnogo iskustva.
Hej. Kako da ne budem više krompir?
Jedno je sigurno,
trajalo je duže no što je iko očekivao.
„Neukroćena“.
Potresna istinita priča o Vivinoj donjoj regiji
ako se uskoro ne otvori salon za depilaciju.
Ja sam to odavno sredila laserom.
Izvinite, sedam je uveče.
O, gos... -Hvala vam, zdravstveni radnici.
Ura. -Hvala vam.
Niko ne uživa u karantinu kao ti, Viv.
Ostale smo u kontaktu
i bile tu jedna za drugu kroz sve naše muke.
Gledajte ko je došao iz bolnice.
Bruse, odlično izgledaš.
Manji srčani udar. Dobro sam.
Idemo korak po korak.
Nema više čizburgera.
O, da. Ali, gledajte,
imam ovaj specijalni keks.
U obliku aorte.
Ne.
I kroz važne poslovne događaje. -Jer ona je baš dobar momak
Što niko ne može da porekne
Eto.
Već su me pitali da radim tri venčanja.
Kad postaneš senior, samo za to budeš dobar.
Preslatko.
Degradirajuće.
Nisam studirala prava
da bih deci mojih kolega govorila da mogu da se poljube.
Kao mnogima, razdvojenost nam je dala priliku da probamo nešto novo.
To je malo mračno, ali...
Kiselim svoje krastavce.
Usvojila sam napuštenog papagaja.
Zove se Silvester.
Jesi li ti dobar dečko?
Silvester je otišao u novi dom.
I primorala da rešavamo stvari koje smo odlagale.
Samo ovo zadržavam.
Dobro je da si zadržala tu konzervu za kafu.
Ovo je Hari.
Hari?
Pa, da. Njegov pepeo. Harijev pepeo. Vidite?
Je l' na samrti poželeo da bude late?
Ne možeš tu tek tako da ga ostaviš. -Čekaj malo.
Misliš da mu je bolje iznad kamina u Mičelovoj spavaćoj sobi?
Tvoj pokojni muž verovatno nije tako zamišljao večno konačište.
Ideš nazad u kutiju. Tako.
Ne. Prospi ga negde.
Pa, šta da radim?
Šta, da ga prospem po nekom polju?
Alergičan je na konje.
Neko vreme se činilo kao da se nikad neće završiti.
Dopala mi se ova,
ali da sam htela da čitam priču o ženi zatočenoj u kući
koja polako ludi,
čitala bih sopstveni dnevnik.
Ali sve nekako dođe kraju.
Dobro je bilo, je l' da?
Najbolji restoran u Brentvudu.
Najbolji restoran u Los Anđelesu.
Da, sigurno. -Istina.
Baš ste divne.
Svejedno sam htela da se penzionišem jednog dana.
Pridruži mi se na drugoj strani.
Dosadno je, ali dosadno je.
Da.
Bilo je to neverovatno iskustvo,
ali razdvojenosti je konačno došao kraj.
A novo zajedničko putešestvije je upravo trebalo da počne.
KLUB ZADOVOLJNIH ŽENA DRUGO POGLAVLJE
Kuc, kuc.
O, bože.
Ovo kao da je i dalje nedozvoljeno. -Nije.
Nije. Odbijam da zabranim zagrljaj. -Da.
Šta se ovde dešava?
Jesmo li zvanično došli do faze kad plastikom pokrivamo nameštaj?
Ne, ovo se dešava kad imaš previše slobodnog vremena.
Pokušala sam da zamenim i pločice u kupatilu.
To nije dobro prošlo. -Stvarno?
Užasno je.
Juhuuu.
Sudijo.
O, molim te. U penziji sam, nema potrebe za formalnostima.
„Časni sude“ je dovoljno.
Nisam mislila da ću biti ovoliko srećna što mogu da te zagrlim.
Da. Mnogi mi to kažu.
Zdravo!
O, ne.
O, bože.
Tako sam srećna što te vidim.
O, bože. Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, srce. -Zdravo.
I moja drugarica. -Gde si, Mršo.
Ovo je divno.
Kako si, Mršo?
Tako sam uzbuđena.
Viv, samo jedno pitanje. Šta će ti te rukavice?
Planiraš da pljačkaš nakit?
Ili da postaneš pantomimičar amater?
Ili čak profesionalni pantomimičar, ako čvrsto odlučiš.
E, to bi bila uzbudljiva promena.
Pa, u stvari, desila se jedna uzbudljiva promena.
O, bože.
Šta se to... Šta?
O, bože.
Verila si se? -Divan je.
Možeš li da veruješ? -Ne mogu.
Da. -Imam toliko pitanja.
Kad se to desilo?
Pa... -Čekaj, čekaj.
Dođi da sedneš
i da nam ispričaš sve redom. -Hoćemo detalje.
Dobro.
O, bože. Viv, ovo je neverovatno. O, ne.
O, bože. Pa, to se u stvari... Desilo se sinoć.
Ne mogu da verujem da se desilo sinoć.
Vraćali smo se do stana,
i on je prokomentarisao nešto o prosidbi,
a ja sam rekla: „Ako ne sada, kada?“
Jer za 50 godina mi
možda neće biti tako privlačan kao što je sada.
I baš tad samo bili ispred juvelirnice.
I dok sam trepnula, bili smo u radnji i govorili: „Hoćemo li?
„Hoćemo li da se venčamo?“
I rešili smo.
Jesmo. -Moj bože.
Molim te.
Za Viv i Artura.
Hvala vam.
Živeli. -Predivno.
Hvala vam, drugarice moje.
Znaš li kada ćeš?
Mislim da ću da idem sa Arturom.
Molim? -Biće mi pratilac.
Da se smejemo njenim lošim šalama... -Ne.
...pošto je nevesta? -Mislim da moramo. To je pravilo.
Da. -Šeron je u pravu.
Vidi ti nje. Je l' ovo novo?
Meni jeste.
Pretpostavljam da ga je vlasnik odavno kupio.
Pa, drago mi je da tvoja vagina nije dobila status seniora.
Ko je srećnik?
Nemam pojma. Našla sam ga na zadnjem sedištu.
Ko nađe, njegovo je.
Stvarno ne razumem kako ti to polazi za rukom.
Sad znate zašto stalno mora da menja kuk.
Ljudi sa veštačkim kolenima ne treba da bacaju kamenje.
O, bože, devojke. -Šta? Šta?
Moram da vam pokažem šta sam našla kad sam čistila.
Čistila? Kako je pre izgledalo?
Gledajte. Mislim da je znamenje.
Znamenje? Dobro.
Ovo je sa putovanja koje se nikad nije desilo.
Sećate se? Trebalo je da idemo u Italiju.
O, Italija. O, bože.
Naše putovanje iz snova, naravno, ja sam zatrudnela i sve upropastila.
Pan Am?
Možete li da verujete da smo s ovim ulazili u avion?
Ne mogu ni da gledam u to.
„Iznenaditi Đanija.
„Probati opet njegove čarobne ćufte.
„Nemoj da živiš u strahu.“
O, bože. Dobro. To nije...
„Probaj njegove čarobne ćufte“?
„Nemoj da živiš u strahu“? Kolike su?
Đani. Ko je Đani? Mislim...
Dobro. Italijanski zgođa iz kulinarske škole,
pre milion, trilion godina.
Sad je sigurno debeo i ćelav.
Izvini, izvini. -Ne kvari mi uspomene.
Svejedno, nije u tome stvar. Stvar je u tome što sam našla ovo.
Ukinuta je zabrana putovanja,
i ja mislim da treba svi da idemo u Italiju.
U Italiju?
Jedva sam dovde stigla.
Da, ja ne mogu nigde.
Tek sam se verila, sećate se?
To je to.
Biće to devojačko putovanje za Viv.
Doslovno sam se naježila. Savršeno je.
Hoćeš da jurcamo po Italiji kao gomila tinejdžerki?
Knjiga kaže da život uništava ignorisanje znamenja.
Ne smemo da odbacimo sudbinu. -Ne.
Sviđa mi se zamisao da pijemo italijansko vino i slavimo Vivijan,
ali zar ne možemo to da uradimo i ovde?
Slažem se sa Šer.
Znate, nije mi baš u redu da sad ostavim Artura.
Ni moja mala Ginsburgerka se ne oseća dobro.
Ni meni se ne ostavlja ona.
Znate da nam se možda više nikad neće pružiti ovakva prilika.
Kao što je sudbina.
Devojačko putovanje?
I rekla si da nećeš da ideš zbog mene?
Ne. Pa, u stvari, da, tako sam rekla,
ali ne zbog tebe. Zbog nas.
Znaš, zbog naše veze. -To nije u redu.
Ne zbog "naše veze". Već zbog naše veridbe.
Suština je u tome da smo vereni.
Ako treba da bežim u Italiju, onda treba da bude s tobom.
Voleo bih to,
ali to što smo vereni ne znači da ne možeš da ideš
na putovanje sa svojim najboljim drugaricama.
Stvarno?
Viv, Isuse.
U stvari, to je Sveti Kristofer. -O, bože.
On je svetac zaštitnik putovanja.
Zato, ako planiraš putovanje, ovo je pravo mesto da ga započneš.
Kako ti se čini ovo znamenje?
Čoveče.
Halo, dobili ste dom penzionisane i nadarene.
Pa...
Treba da idemo u Italiju.
Zašto to sad pričaš? Već sam ti rekla da ne mogu da idem.
Htela sam da sakupim neki poen rekavši Arturu da ne idem
jer vodim računa o njegovim osećanjima pošto smo „za-vereni“.
Ta reč ne postoji.
„Za-vereni“, „o-vereni“. Ne znam.
Gde si sad?
U crkvi.
U crkvi?
Tražimo mesto za venčanje.
Venčaćete se u crkvi?
Nadam se da neće da te proveravaju.
Šokirana sam što nisi planula kad si prešla prag.
Stvar je u tome, ako ne idemo, pomisliće da mislim da me testira
i da ne mislim da on u stvari misli da treba da idemo.
Misliš da previše razmišljaš.
Ne bih rekla. Mislim da treba da idemo.
Ginzi. -Dušo, Šeron je. Javi se.
Hej. Zdravo, Šeron. Baš mi je drago zbog vašeg puta u Italiju.
O, bože. O, sranje.
Šeron, na spikerfonu si u crkvi.
Ginzi.
Jebem ti boga.
Zovem te kasnije.
To je još jedan predznak.
Ne razumem. Mrtva kao mrtva načisto?
Da. Kako drugačije?
Zar mačke nemaju devet života?
Sačekaj. Dolazi Šeron.
SAN VINSENTE BOLNICA ZA ŽIVOTINJE
Misle da je samo od starosti.
Nije prirodno da dete umre pre roditelja.
Draga. Dušo, mnogo mi je žao.
Na vezi sam sa Dajen. Staviću je na spikerfon.
O, ne, ne... Čekaj, čekaj. Ne.
Samo ću da kažem nešto pogrešno. -Zdravo, Daj. (eng. umreti)
Čak i moje ime zvuči pogrešno u ovom trenutku.
Mislim da ovo može da bude predznak.
Da. Svemir se urotio.
Ovaj... O, bože. Stvarno? Zaista?
Čak i da nije, treba da pričamo o tome u Italiji.
Ti to ozbiljno? -U penziji sam. Mačka mi je umrla.
Pričamo o odlasku u zemlju s najboljim vinom na svetu.
Da, ozbiljna sam.
Idemo onda. Uključujem Viv.
Moramo da idemo u Italiju.
I ti si za to?
Zar ti Šeron nije rekla šta se desilo? -S njenom mačkom?
Ne. Sa Arturom.
O, bože. Je l' i on umro?
Dajen.
Već sam se uplašila da imamo lajt motiv.
On misli da grešimo ako ne odemo.
Zar to nije preslatko?
Treba da se udaš za njega.
I hoću. Ali prvo, Italija.
Možeš li da veruješ?
Ideš u Toskanu.
Bože.
Znam.
Ti si prva na svetu koja „uhće“ na Toskanu.
Nisam „uhtala“ na Toskanu.
Dobar pokušaj.
Ima nešto apsurdno u svemu tome.
Devojačko putovanje? Šta mi to radimo?
Pa, Vivijan se udaje.
Što je, znaš već, malo blesavo.
Mislim da je veoma romantično.
Ali je i blesavo.
Moraš da priznaš.
Ti si pre bila udata. Ti kaži.
Ne, ne. Bila sam trudna. To je drugačije.
To je baš romantično.
Nije romantično kao kad se nikad ne udaš.
Hej? Poljupčić na rastanku možda? Mali...
Možda jedan.
Beži odavde.
Dobro. Volim te.
AERODROM LEONARDO DA VINČI
Hajde da napravimo selfi.
Da.
Vidi ovo mesto. Ne mogu da verujem da smo ovde.
Volim ovaj grad. Rim.
Roma. -Roma.
I to ne samo zato što sam popila due proseka za ručak.
I ja.
Volim sve što se raspada više od mene.
Ali neverovatno je, je l' da?
Koliko turista ima na svetu.
Čekaj malo. Mi smo turisti.
Da, ali drugačiji. Nismo tako očigledne.
Ne, ne, ne. Sudijina torbica prosto vrišti: „Ja sam odavde.“
To je novčanik za pojas.
Pa, to sve menja.
Da. I nije samo moda. Vrlo je funkcionalan.
Hej, došao trenutak?
A za šta? -O, da. Ne, ne. Vreme je.
Dobro. -Šta je bilo?
Idemo. -O, da.
O, bože. Ne mogu da verujem. -Da, da, da.
Pa, veruj jer je ovo tvoje devojačko putovanje.
BUDUĆA NEVESTA
Da, i nećemo da ti dozvolimo to da zaboraviš, razumeš?
Tu je i veo.
Gospode. -Čestitamo nevesti.
Hvala vam. Hvala vam. -Hvala vam. Hvala vam.
O, bože, ovo sjajno izgleda.
Izgledaš savršeno.
U ovom izgledam kao čuvar prelaza.
Ne, čuvari prelaza sad nose prsluke.
Šta je to rekao?
Pokušavam da prevedem.
Dobor, vecchi. To znači "star".
Molim? -Da.
Rekao je da smo stare? -Da.
U suštini nas je nazvao starim voćkama.
O, moj...
Ima da izazovem međunarodni incident.
Čekaj. "Dolce" znači slatko. -Da. Šta?
Dobro. "Što je starije vino, slađe je voće."
Da, i dalje imamo ono nešto. -Pogledaj nas.
Da, imamo. -To!
Pitanje je, šta ćemo s tim?
Pa, ovo je devojačka žurka, znate šta to znači.
Znači da idemo da gledamo nage muškarce.
Kakav je protokol ovde? Gde da zadenem dolare?
Mislim da su neki od ovih isti oni plesači sa moje devojačke žurke.
Vidi kakva je koža ispod noktiju.
Stvarno mi treba pedikir.
„Izgubio sam ruku!“
Nik Kejdž, „Opčinjena mesecom“.
Ima skoro 2.000 godina.
Definitino se odradila.
Takvu trajnu sam imala 1982.
U njegovu odbranu, ovde je malo hladno.
Odajte mu bar malo priznanja.
Ipak je star 1.000 godina i još uvek je čvrst kao stena.
O, bože.
Šta to Brus radi?
Čekaj malo. Ti njega špijuniraš?
Ne. Stiglo mi je upozorenje. Kretanje u kuhinji.
Slanina?
O, bože. Ne sme da...
Je l' poludeo?
Bruse!
Kerol, prestravila si me.
Bruse, znaš da ne smeš da jedeš slaninu.
Ne, ne, nije onako kao što izgleda.
Izgleda kao da kriješ slaninu iza leđa.
Greška.
Nije slanina.
Vidim te, Bruse.
Nikad nisam videla ovako nešto.
Tako mi je drago što smo ovo uradile.
I meni.
Gledajte. Idemo. Ovo je Via dei Koronari.
Šta je Via dei Koronari?
Ova ulica.
Pa?
Predivna je, idemo tuda.
Mislim da u ovom gradu nema ružne ulice, je l' da?
Nema. -Nema. Tako je.
Ne bih rekla. I gledajte.
KROJAČKI ATELJE VENČANJA
Je l' to znak?
Mislim da jeste.
Mislim da definitivno jeste.
To je znak, doslovno. "Chiuso". Zatvoreno.
Trice.
Vi mora da ste nevesta.
Kako ste znali?
Šta ste to uradile?
Dobro došle u moju skromnu, malu fabriku.
O, bože.
Opišite mi vašu haljinu.
Recite mi sve što vam padne na um.
Seksi, ali tradicionalno.
Seksi. Naturalmente. Naravno.
I vanvremenska.
To je dobra odluka.
Poslednje što želiš kad pogledaš svoje slike za 50 godina
jeste da se zapitaš: „Šta li mi je bilo na pameti?“
Ćao. Da li je neko za proseko?
Jeste, svakako. Ja.
I ti treba da si. -O, da.
Pa, hajde da se zabavimo, devojke, može?
Da. -Za zabavu.
Divno.
Je l' to to?
Polako. Ne treba da izabereš prvu.
Nećeš lako da se izvučeš.
Suviše je nevestinska.
Sledeća.
Izgledaš kao Hju Hefner.
Nije dovoljno mladenačka.
Mislim da treba da se presvučeš.
Sledeća.
Mnogo vam hvala.
Bože, poslužila bih te za božićnu večeru.
O, bože.
Dobro. Manje ptičije. Sledeća.
Neka neko drugi obuče sledeću.
Dobro. Kad smo u Rimu...
Neću da stavim ništa drugo na sebe dok se sve ne ubacite u visoku modu.
Nećete se izvući iz ovoga.
Ispravka. Ne uvlačim se u ovo.
Grejs.
Znaš... -Si. Znam tačno koju.
O, moj...
Kao da sam upravo pobegla iz prtljažnika nekog kadilaka.
Sudijo, dobro izgledaš.
Da, kao da sam na renesansnom vašaru.
Dajen, vidi.
Bukvalno sam pomislila da si ovo ti.
Sviđa mi se. -To je...
Šta kažete?
Da mi se ne sviđaš.
Sunca ti žarkog.
Predivno.
Dajen. Više ličiš na sebe nego ikada pre.
Šaljemo ovu sliku Mičelu.
Ne, ne. Čekajte malo. Jeste li poludele?
Prekasno. -Molim te, nemoj da šalješ.
Šeron, vrati je.
To što znam kako da se ne pretvorim u krompir,
ne znači da sam Stiv Džobs.
Ovaj...
Još jedna za buduću nevestu.
Dobro. Treba mi piće.
O, bože.
Nema šansi.
Mršo, opa!
O, bože. Udala bih se za tebe.
Bože, Viv. Zanosno.
Da li ste uvek sebe tako zamišljali kao nevestu?
Nikad sebe nisam zamišljala kao nevestu.
Što je zanimljivo jer smo uvek imali venčanja u Kvin-Henriju,
ali nikad nisam zamišljala sopstveno.
Kako vam se čini?
Sviđa mi se tkanina.
Znam. Da.
Najfinija je, ali...
Kako se osećate?
Da li je to ona prava?
Šta mislite?
Savršena je.
Potpuno zadivljujuća. -Je l' da?
Uzimamo.
Da.
Hej. Da. -Evo ih.
Šta to imaš?
Znaš li da je Mičelovo pravo ime Mikelanđelo?
I...
Arturo. Više je seksi nego Artur, je li?
Sve je više seksi u Italiji.
Znam da ja jesam.
Je l' tako, Đuzepe? -Naravno.
O, bože.
Mičel.
Zato što si mu poslala onu sliku.
Molim? -Šta?
„Pravo umetničko delo. A ni haljina nije loša.“
Sjajna rečenica.
Taj čovek. O, bože.
Hej, živeli. -Živeli.
Živeli. -Živeli.
Idemo.
Rim je odličan grad za šetnju,
ali je još bolji grad da se sedi i pije vino.
Istina.
Mislim da to kažeš za svaki grad.
Šta? Ne, nije svaki grad dobar za šetanje.
Najbolji grad za šetanje je Venecija.
Volim Veneciju.
Da idemo?
U Veneciju?
Naravno. Ne možete da pogrešite.
Imam prijatelja koji tamo ima sjajan hotel.
A gde nemaš prijatelja s hotelom?
Pa, malo je takvih mesta.
Mislim da treba da se držimo rasporeda i idemo u Toskanu.
Venecija je najizuzetniji grad na svetu.
Blago Italije.
Zar nije onaj u „Alhemičaru“ tragao za blagom?
Svemir nam poručuje da treba da idemo.
Ili nam ulični umetnik kaže da idemo?
Bez uvrede, očigledno.
Ja kažem da je znak. Moje je devojačko putovanje, sećate se?
Sudijo, da li bi da presudiš na ovu temu?
Svašta.
Ja nosim lentu,
dakle, presuđuje ono što ja kažem.
Novi plan. Andiamo a Venezia!
Ima li mesta za spavanje u tom novom planu?
Da li je šest popodne pravo vreme za krevet na devojačkom putovanju?
Definitivno. -Stvarno?
To je standard, u stvari.
Dobro. Sutra krećemo rano ujutru.
Bellissima.
Za divnu ženu.
Stvarno si više seksi u Italiji.
Kao da gledam u ogledalo.
Da.
Hvala.
CENTRALNA STANICA RIM
Hvala. Grazie. Hvala vam.
Da vidimo. Gde je Venecija?
Idemo...
Zdravo, devojke. -Zdravo.
Da. -Da, sigurno. Da, prva klasa.
Kuda idete? -U Veneciju.
Venecija. -Venecija.
Pomoći ćemo vam s prtljagom.
Dozvolite, molim vas. Pomoći ćemo vam. -Hvala.
Da.
Venecija. Ima dovoljno vremena.
Baš ste ljubazni. Hvala. To je za obojicu.
Mnogo vam hvala.
Gde je Venecija? -Vidiš Veneciju?
Ništa ne mogu da pročitam. -Eno je Venecija.
VENECIJA S. LUCIJA
Hvala. Hvala. -Hvala.
Čoveče.
Hajdemo. -Dobro.
U redu. -Dobro.
Dajen, možeš li da mi dodaš moju tašnu?
Samo malo. Ne.
O, bože, ne vidim... Nije ovde.
Pa, gde je?
Da li je sve u redu?
Ne mogu da nađem moju tašnu.
Ja imam svoju.
Ali nije sad trenutak da likujem.
Misliš da je ukradena?
Nisam video nikog da je prošao.
Da, Kerol, jesi li sigurna da si je stavila gore?
Mislila sam da jesam.
O, bože.
Čekaj. Čekaj.
Hvala vam. Hvala vam.
Baš sam se iznervirala da su nas opljačkali.
Gospodine, gde možemo da nađemo naše kofere koje smo predale?
Kako to mislite, „koje ste predale“?
One koje smo dale nosačima u Rimu.
Žao mi je, ali mi nemamo nosače.
Kad ste se otarasili nosača?
1976. godine.
POLICIJA
DRŽAVNA POLICIJA
Nije ni čudo što su se nosači iznenadili kad sam dala bakšiš.
Verovatno im ljudi ne daju keš svakog dana,
kad im ukradu prtljag.
Da, prosto ne mogu da verujem. Ne mogu da izgubim tu torbu.
Znam da si se iznervirala, dušo, ali nije kraj sveta.
Ne razumeš.
Možda ti dobro dođe da malo obnoviš garderobu.
Sve je zamenjivo.
Nije sve. Ne.
Dobro, Dajen, mislim da preteruješ.
Harijev pepeo je u torbi.
Molim? -Da.
O, bože.
Ponela si Harijev pepeo na devojačko putovanje?
Jesi li poludela?
Ti si rekla da ne treba da ga ostavim u ormaru.
Pa si ga ponela u Italiju?
U predatom prtljagu. -Kao serijski ubica.
Je l' to uopšte legalno?
Mene pitaš?
O, da.
Da. Zdravo.
Napravili smo izveštaj.
Dobro, i...
Ako se nešto pojavi, javićemo vam.
I to je sve?
Sedimo ovde već dva sata i to je sve što ćemo da dobijemo?
Ne, nije to sve.
Zaista mi je žao zbog vas. Molim vas.
Žao vam je zbog nas.
Ne treba nam da nas neko sažaljeva.
Ne, dovoljno nam je to što prstom niste mrdnuli.
Zanima me samo nešto.
Hipotetički, ako nađete torbe, da li ćete da ih pretresate?
Nije mi običaj da pretresam damske stvari.
To je sjajno. Dobro onda.
U redu. Hvala još jednom. Hvala vam.
Čekajte, gospođo.
Vaša haljina.
O, bože.
Bestraga, da. Moja haljina. Mnogo vam hvala.
Došli ste na venčanje?
Ne, na devojačko putovanje,
ali drugarice su me odvele da kupim haljinu u Rimu.
Imate divne drugarice.
Čak i ovu što voli da kritikuje.
Da, pa.
Pre no što odete, uzmite ovo.
POZOR! NE BUDITE ŽRTVA
Da ne moramo ponovo da se vidimo.
Pa, hvala.
Ovo je od izuzetne pomoći u ovom trenutku.
Pa, definitivno nije dozvoljeno. To je sigurno.
Šta li si mislila?
Samo sam htela da uradim nešto lepo. Uvek je hteo da poseti Italiju.
Preslatka ideja.
I blesava.
Da, sad to shvatam.
S vedrije strane, mnogo je lakše da se šeta bez prtljaga.
Da. -Pričaj u svoje ime.
Ovo nošenje je kao kompletna vežba za gornji deo tela.
Sećate se onog dela u „Alhemičaru“
kad opljačkaju čoveka i on sve izgubi?
Uopšte ne saosećam s njim u ovom trenutku.
Ni ja.
Pa, rekao je da je imao izbor.
Mogao je sebe da vidi kao žrtvu lopova...
Ili kao avanturistu u potrazi za blagom.
Da, ali mi jesmo žrtve lopova.
Ali smo i avanturistkinje.
O, bože! -Vidi ovo mesto.
Ćao, Sofija. -Ćao.
Dobro nam došla.
Dame, uveravam vas, od sad ste u dobrim rukama.
Ne postoji ništa što moj stric ne bi učinio za ovu ženu.
To je baš slatko. -Istina je.
Imate sreće da je venčanje
koje je trebalo da se održi ovog vikenda, otkazano,
pa su nam slobodne najbolje sobe.
Otkazano venčanje?
Da. Bilo je vrlo dramatično.
Vrištanje i plakanje
i zapaljena haljina.
Je li?
Ali ovo je naš butik. Javiću da vas očekuju.
Imamo isto ovakvo plavo.
Ovo su vaši ključevi. Verujem da ste iscrpljene.
Hvala.
Kad vidite strica, mnogo ga pozdravite.
Naravno.
I molim vas, ako treba još nešto, slobodno mi se obratite.
Hvala. -Mnogo vam hvala.
Ćao. -Ćao.
Da, nema toga što njen stric ne bi uradio za tebe, a?
Pa, pre petnaestak godina bilo je vreme
kada bih ja učinila sve za njega.
Seksualno.
Pa, hvala što si nam objasnila.
Pa, ako morate da znate, zbog njega su mi zamenili kolena.
Čoveče. -Kakva posvećenost.
I kakva žrtva.
Ona je savremena Majka Tereza.
To je priča o Majci Terezi koju ne pominju.
Nije na kolenima samo zbog molitve.
Da biste zaboravile svoje nevolje. Živeli.
Neće da škodi.
Oprostite. Nisam mogao da ne čujem.
U kakve ste to nevolje upali?
Mala nezgoda na železničkoj stanici.
Mojim prijateljicama i meni je ukraden prtljag.
To mi zvuči kao malo više od male nezgode.
Sav prtljag? Novčanici? Pasoš?
Molim vas. Za kakvu ludu me vi smatrate?
Fantastično.
Niko ovo ne bi mogao da skine sa mene. Niko.
Bili bi potrebni vrlo vešti prsti, pretpostavljam.
Pa, pošto se igramo pokazivanja...
Miruj, miruj, srce moje.
Samo kažem da moraš da svedeš stres na minimum.
Dovezao sam se dovde.
To je samo malo napornije od dremanja.
Srce, slušaj,
sigurna si da nećeš da se nađemo tamo?
Pričali smo o ovome, Bruse.
Nije bezbedno.
Da, znam. Samo sam mislio, znaš...
Sutra idemo u La Toskanu.
U La Toskanu?
Tako se kaže "Toskana".
Mislio sam da pričaš o restoranu u ulici San Vinsente.
Zašto bih pričala o tom restoranu kad sam u Italiji?
„Itali“? -Molim?
„Itali“. Restoran u Senčuri Sitiju.
Samo izbacujem restoranske šale jer sam na striktnoj dijeti, dušo.
Dobro. Dobro, shvatam.
Da, ako moram da objašnjavam šale, znači da nisu baš smešne.
A da malo zaboravimo na šale o restoranima?
Ja se ne šalim na račun angioplastike.
Bože, voleo bih da se šališ.
Devojačko putovanje? -Da.
Ne znam da je iko to uradio u poslednjih 20 godina.
I što da ne, je l' tako?
Iskreno?
Ovako želim da živim.
Na devojačkom putovanju?
Naravno.
I vođen svakodnevnim „što da ne“?
Na tren sam pomislila da ćete reći: „Vođen svakodnevnim vinom“,
pa rekoh: „Dobro.“
Nije to loša kombinacija.
„Vino i što da ne?“
Biće to naslov moje autobiografije.
Obećavam da ću kupiti prvi primerak.
Dogovoreno.
Bože. Pogledaj je.
Ne smemo ni sekund da je ostavimo samu.
Da, kao moljci na svetlo.
Ćao, narode. -Zdravo.
Dobro veče. -Zdravo.
Ovo je Uzman.
Ćao. Veoma mi je drago što vas upoznajem.
Koja od vas je buduća nevesta?
Ja nisam definitivno.
O, ne. Silazi sa koji minut.
Mora da ste sve uzbuđene.
I baš mi je drago što ćete večeras da nam se pridružite.
Večeras? -Da, organizovala sam nam večeru.
Sjajno. -Da.
Biće to...
Kako ste ono rekli?
„Autentično italijansko iskustvo“?
Samo malo. Da li idemo Maslinov vrt?
Izvinite.
Obećavam da će vredeti. Sjajna hrana, sjajni ljudi.
I nije problem ako se slučajno pojave neke žene?
Ovo je Italija.
Uvek ima mesta za lepe žene.
Dobar je.
Nažalost, sad sam primorana da kupim novi donji veš.
Sirotice. Baš sad kad se venčavamo
vidi da li možeš da nađeš nešto od flanela.
Ili neki robusniji poliester.
LOL. Kako je u Njujorku?
Nedostaješ gradu.
A nekome u gradu?
Daj da sprovedem brzo istraživanje i javljam...
Vidi ti ovo!
O, bože.
U rekordnom roku si organizovala ovu devojačku večeru.
Bilo je lakše no što misliš.
Imamo čak i bend.
Gledaj!
Nadam se da volite italijansku muziku.
Hej.
Onda smo odlučili da odemo u juvelirsku radnju,
i dok smo trepnuli, bili smo vereni.
Pa, mislim da je to veoma romantično.
Pa, hvala. Jeste li oženjeni?
Ne. Prošao sam već tim putem.
Nije bilo prijatno putovanje?
Bilo je malo kao otmica automobila.
Ali nije sve bilo loše.
Jeste li sve udate?
Udata.
Nije udata, ali je u vezi. -Da.
Zabavlja se. -Ozbiljan dečko.
Da. Ovaj... Ne znam.
Dečko i devojka zvuči tako šašavo, znate?
Kao da smo u srednjoj školi. Suviše sam stara da budem devojka.
Šališ se?
Nešto najbolje na svetu je kad si nečija devojka.
To nije tačno. -Jeste.
Seksi je kad si nekome devojka. Uzbudljivo je.
Znači da voliš nekoga i da si mu posvećena,
ali da i dalje imaš svoj život.
Nisi se predala društvenim konvencijama.
Sve je pitanje izbora. Ti biraš da budeš u tome.
Ali možeš i da odeš kad god ti se ćefne.
A vi ste buduća nevesta?
A šta je s vama?
Ona nije u vezi.
Pa, svaka grupa mora da ima jednu.
A ja sam ona koja mora da ide na jedno mesto.
Izvinite me, molim vas.
Uzmane, čime se bavite u Italiji?
Filozofijom.
Ne, bio sam profesor filozofije.
Srećno penzionisan.
Zato imam dosta vremena da ga provodim ovde.
Ćao. -Ćao, šefe.
Baš ste ljubazni što ste nas primili.
Bilo mi je mnogo drago.
Pa, da nastavimo sa malo proseka.
Priprema nepce.
Hvala vam. Da. -Nema na čemu.
Šta vas dovodi u Veneciju?
Niz, pa, nepredviđenih događaja.
Začin života.
Malo sam se izgubila.
Kakva situacija sa grudima.
Malo sam preterala, je l' da? -Ne, u redu je.
Nipošto.
Čekaj.
Karolina?
Đani?
Đani, to si ti? -Da!
Da, da!
Ovo je suludo. Šta ćeš ti ovde?
Ja? Ja ovde živim. Ovo je moja škola kuvanja.
Čekaj, čekaj. Misliš Đani?
Đani Đani?
To je onaj Đani.
Nije ni debeo ni ćelav.
Ovo je ludo. -Čula sam za vaše ćufte.
Ne mogu da verujem. Vidi ti nju.
Da, ovo je nova haljina,
malo je... malo previše za večeras,
ali htela sam da se zabavim. -Divno izgledaš.
Hvala ti. -Moj bože.
Hvala ti. Ovo je neverovatno.
Da.
Za početak, zabava za jezik.
Mislim da se nečiji jezik već lepo zabavlja.
Uživajte, molim vas. Moram da...
Vrti mi se u glavi.
Toliko toga hoću da stavim u tvoja usta.
Jedva čekam.
Ne smem da pregrejem vaš kačuko.
Izvinite me. -Možda je malo kasno za to.
Čak je i moj kačuko pregrejan.
I moj.
Ovo je bio najbolji obrok.
Ne mogu da verujem. Kakve su šanse?
Da sam pisala knjigu,
namestila bih da spavaš s njim da bi došla do recepta za sos.
Zdravice.
O, bože. Mislim da je bilo dosta.
Ma, hajde. Ovo je tvoje devojačko veče.
KARAVELA. LIMONČELO ORIGINAL
Ovo postaje sve zabavnije. -Hvala.
Zabava. Je l' da?
Kao Kristijan Grej.
Verujete li u ovo?
Rekoh vam da je trebalo da dođemo u Italiju!
O, bože!
Vidi ti nju!
Rasturi!
To je bilo prvi put.
Mislio sam da malo prošetam niz dokove,
ako hoćeš sa mnom.
Možda će da bude blizu mom odlasku u krevet.
Malo si starija da imaš vreme kada ideš u krevet.
Hajde da se složimo da je to bio kompliment.
Bilo bi mi od pomoći. Hvala ti.
Hoćemo li?
I tako ode Šeron.
Šef Đani kaže, ako želite, možete da vidite njegovu kućinu.
Izvinite. Da vidimo njegovu „kućinu“? -Da.
To znači „kuhinja“.
Verujem da je velika, zar ne?
To je škola kuvanja.
Dobro. Molim vas, kaže da dođete kad god želite.
To je baš slatko.
Recite šefu Đaniju da će biti oduševljena da dođe.
Možda više no jednom.
Pobogu.
Znaš šta, jesi li...
Želim da vidim njegovu kućinu.
Onda idi.
Ali nemoj da radiš ništa što bih ja radila. -Dobro.
Mislim da je to, u stvari, baš dobar savet.
To je samo kuhinja.
Naravno.
I onda su ostale dve.
Da.
Agata Kristi.
Zaista.
Čoveče.
Kakav smo dan imale, a? Ovaj...
Znam.
Izgubile prtljag.
Ko uopšte može da izgubi nečiji pepeo?
Ne znam. Neke kosture je najbolje ostaviti u ormaru, je li?
Bože.
Da. -A ti?
Udata. Venčana.
Da.
Moj...
Moj solo nastup se uskoro završava.
Ludost.
Naročito za mene. -Da.
Znam da jeste.
Ne, hajde. Ko sam ja da ti sudim?
Ali, da, isprva sam to pomislila.
Ali, znaš, mislim da je to što radiš potpuno neverovatno.
I ja sam iskreno uzbuđena zbog tebe.
Pijana si. -Nisam.
Ne, ozbiljna sam.
Dobro, možda jesam malo. Ali sam i dalje ozbiljna.
Ne znam kako ti polazi za rukom.
Pocepala si uputstvo i nisi se čak ni osvrnula.
Ti si najhrabrija osoba koju poznajem.
Mnogo sam srećna što si moja drugarica.
O, bože. Definitivno si pijana.
Ne umeš da prihvatiš kompliment? -Ne.
Ali to je tačno.
Ja nikad ne bih imala petlju da uradim ono što ti radiš.
Cenim to što kažeš.
Stvarno cenim. -Zaista. Hvala ti.
Hej, dobro se provodimo, zar ne?
Da se ti nisi verila,
ko zna da li bih ikad doživela Italiju.
Šta ti misliš?
Ne mogu da verujem šta sam umalo propustila.
Ali jedino je pitanje
kako ćemo sve ovo da zabrljamo?
Ne znam.
Ali ako zabrljamo kao što smo do sada zabrljali putovanje,
jedva čekam da otkrijem.
Da.
Ali prvo, u krevet.
Da. Da, moram da odspavam zbog lepote. -Da.
Znaš, ovo se ne dešava samo od sebe.
Čini mi se da je rad mnogih veštih zanatlija.
Da, praktično imaju sindikat.
Dobro.
„Od svih birtija i svih gradova na ovom svetu,
„ona ušeta baš u moju.“
„Kazablanka“. Sećaš se?
Sećam se.
Znaš, prvi put mi je bio s tobom.
Molim?
Stvarno?
Ne, mislim na film. Prvi put sam gledao film.
Nisam sigurna da smo ga odgledali do kraja.
Moj omiljeni deo.
Ne, ne kraj. To što nismo...
Znam na šta si mislio.
Dobro, moraćeš nešto da mi objasniš.
Živiš u mestu gde nema ulica,
ali imaš kombi u kuhinji?
Da. Nema smisla.
Ali zbog toga je posebna.
Mislio sam da ću zbog toga da poželim da idem negde.
Ali, ne. Samo sam bio srećan što ostajem.
Razumem.
Ovo mesto je potpuno predivno.
Hvala.
Mora da si i ti i dalje šef, je li?
Da.
Vidi se.
Je li? Vidiš?
Apsolutno. Da.
Tvoja aura.
U kućini je sve sada.
Sadašnje vreme.
Vidim da to razumeš.
Ne brineš zbog prošlosti,
budućnosti.
Njena suština je dobar život danas.
To znači: „Za stolom, čovek“...
„Čovek ne stari.“
Znaš za tu poslovicu?
To mi je stajalo na zidu restorana.
Stvarno?
To je znak.
Niko se ne smeši kao ti.
Uvek sam se sećao toga.
Da slikam? -Da, da.
Nisi ni ti loš, Đani.
Koliko ostaješ u Veneciji, Karolina?
Nažalost, sutra odlazimo.
Onda je bolje da iskoristimo veče. Zaista.
Reci mi kad se umoriš.
Mogu ovako celu noć.
Majko mila.
POLICIJA
Ne mrdaj.
Šta to radite?
To sam ja.
Gospođa Deveruša.
O, sranje.
Nasred ste kanala.
Vidi ti to.
Da se zna,
ono što sam rekla ranije da ste lenji,
volela bih da povučem reč.
Rekla si mu da je lenj? Zašto si to uradila?
Verovao ili ne, nisam predvidela da ću ponovo da ga sretnem.
Možda da vas zamolimo da nas povučete.
Možda gospođa može da vas povuče do obale plivajući.
Vidiš koliko je lenj?
Čuo sam vas.
Dobro veče?
Ništa ne pitaj.
A ti?
Isto.
Mi smo pravili pastu.
U kombiju.
Ja sam pravila pastu.
U čamcu.
Hej.
Sinoć je bilo baš zabavno, je l' da?
Treba mi malo vremena.
Tu ste. Vidi ko se probudio.
Dobro jutro.
Šta se desilo?
Čoveče. Šeron je verovatno još gore prošla.
Vidi ti ko nam cvrkuće od jutros. -Da.
Da, pa, moj sat kaže da imam 96 poena za spavanje.
Molim vas da prestanete da vičete.
Hej, a da promenimo plan i ostanemo ovde još jedno veče?
Ne.
Dobro.
Vreme je da idemo u Toskanu, a?
I, samo se vratimo u voz?
Zaboravi voz. Tamo su nas opljačkali.
Tehnički, opljačkali su nas na železničkoj stanici.
Tehnički, dale smo svoje stvari na železničkoj stanici.
O, da. -Ja.
Hvala.
FIRENCA 131
Đani mi je poslao poruku. -Bože.
To kopile. -Mislim da smo udarile nešto.
Da. Ne, to... -Ne, ne razumete.
Poslao je gomilu slika od sinoć.
Pa?
Da li pričamo o „golišavoj“ vrsti slika ili...
Jesi li luda? Ne. -Pa...
Ali Brus će ovo da vidi. Ide na moj ajped.
O, bože. Ne. -Šta?
Šta? -Njegov iskvareni engleski.
Đani je napisao...
Kako je bilo lepo što sam mesila njegovo testo. -O, bože.
I da je to bio vrlo srećan kraj prošle noći.
O, bože.
Opa. -To je užasno.
Čoveče. -Bože. Sviđa mi se.
Sranje. Moram da zovem Brusa. -Još.
Zašto ne zvoni?
Još uvek se ne javlja.
Sve je bilo nevino, je l' tako?
Pa, jeste.
Flertovali smo, ali ja nisam...
Mesila njegovo testo.
Ne.
A šta je sa ćuftama? -Ne, ne, ne.
Ozbiljna sam.
Ali da li si poželela? -Ne.
Samo sam pokušala da se malo zabavim.
Ne mogu tako da se zabavljam sa Brusom.
Očigledno je da ne možeš.
Ne. Ne tako. -Dobro, izvini.
A kako onda?
Tako da ne moram da se plašim da će muž da mi padne mrtav.
Samo... Šta bi onda bilo? Kakav bi mi život bio?
Jedno je kad izgubim restoran, ne mogu da izgubim i Brusa.
Dobro. Najbolji prijatelji, samo iskreno.
Znaš da si ti problem, je l' tako?
O čemu pričaš?
Toliko se plašiš da će Brus da umre
da si zaustavila vaše živote.
Ozbiljno, verovatno je oduševljen što si krenula na ovo putovanje.
Zatvorski stražar je konačno napustio svoje radno mesto.
Verovatno po prvi put ima osećaj slobode.
Da. -Pusti čoveka da gricne slaninu.
Nije tako. -Je li?
Tačno to se dešava,
i ti to ne shvataš.
Hoćeš istinu?
„Ti ne možeš da podneseš istinu!“
Izvini, namestila si mi se.
Istina je
da u jednom trenutku Brus možda neće biti s nama.
Mislim da niko u ovim kolima ne želi da te vidi kako se osvrćeš
i shvataš da si protraćila vreme zato što si se plašila.
Zato, razvaljuj!
Viv! -Razvalila je.
To je za tvoje dobro.
Imaš divnog muža koji te voli.
Oboje ste... Živi ste i srećni.
Prestani da kontrolišeš stvari koje ne mogu da se kontrolišu.
Život je nepredvidljiv,
a zbog iznenađenja vredi da se živi.
Dobro smo. Sve je u redu.
Znaš, iznenađenja su važna? -O, bože.
Recite mi, kakva to kola nemaju rezervnu gumu?
Ta kola.
Znate, nikad nisam stopirala.
Da, pa, prema mom skromnom iskustvu, dobro je kad ima kola.
Dobro je što bar kiša ne pada.
Zašto izazivaš sudbinu?
Sudbina ne postoji, sećaš se?
Da li je prerano da se dogovorimo koju ćemo prvo da pojedemo?
Mislim da znamo.
Hej.
Ovo ništa ne valja.
Da, znamo.
Ne, stvarno ne valja.
Hvala ti za najnoviju informaciju.
Moramo da stignemo do Toskane.
Pa, da, ali ne treba da paničimo.
Ne moramo da žurimo.
Možemo prosto da se opustimo. Da iskuliramo.
Ja sam opuštena. Ali sad već moramo da krenemo peške.
Peške? -Da.
Do Toskane?
Ako sad krenemo, bićemo tamo do jutra.
Hajde da ustanemo i krenemo.
Hajde da ne...
Ne. Hajdemo!
Jer mi je dosta da ne krećem, jasno?
I ovo se desilo, ali ima još vremena. Imamo vremena.
Smiri se. -Ne.
Moramo da stignemo u Toskanu.
Neće se desiti da ne stignemo u Toskanu, važi?
Dajen, ozbiljno, smiri se.
Mirna sam, biću još mirnija u Toskani.
Molim?
Kakav je to pogled?
Šta se dešava?
Mislim da treba da joj kažemo.
Šta da mi kažete?
Mislim da ne treba.
Da.
Sad moramo.
Da. Da, morate. Morate. Šta se dešava?
Pa... -Šta?
...moramo da stignemo u Toskanu jer je Artur tamo
da biste se vas dvoje sutra venčali.
Molim?
Nije hteo da ti venčanje bude teret.
Kad je čuo za putovanje, skovao je plan.
Što je bilo vrlo pažljivo i preslatko.
I sve ćemo da zeznemo tako što ćemo da umremo kraj puta.
Samo malo. Artur je u Toskani?
U hotelu. Svi su doleteli.
I sve je organizovano. Spremno za početak.
Ne moraš ništa da radiš.
Samo da se pojaviš, što je naš posao.
I dalje možemo da stignemo,
jer je venčanje zakazano za sutra ujutru.
Eto, iznenađenje! A?
Ne progovara.
Mislite da je ljuta? -Možda je šokirana.
Viv? -Šta kažeš, Mršo?
Jebote!
Bar je progovorila.
Jebote. -Joj.
Venčanje iznenađenja, i ovo se desi.
Ne vidite ovo kao znak?
Mislim, kao veliki znak da je ovo prokleta stvar?
Ne. Nije.
Stići ćemo tamo.
I to je tačno jer će svakog trena
da prođe neki auto putem i mi ćemo da krenemo dalje.
Pa...
A ako ne naiđe?
Kao da se svet urotio protiv mene.
Možda ovo nije suđeno, narode.
Samo treba da prestanem da jurcam pored svih upozorenja.
Čekaj, čekaj. Zaveži za sekundu.
Ne. Ima pravo. -Hvala.
Čujete li to?
Šta? -Ja ne čujem. Nemoj...
O, bože. Gledajte. -Gledajte!
Automobil!
Dobro. -O, bože.
Izgledajte živahno, dame. Moramo da stignemo na venčanje.
Ne dajte da prođe pored nas.
Kako ti se ovo čini kao znak?
Sreća nam se preokrenula.
Hvala bogu.
Policajče?
Zdravo. -Zdravo.
Šta?
Mi... mi samo...
Čekaj malo. Čekaj malo.
Ne. -Ne.
Ne mogu da verujem.
Stao nam je lažni policajac.
Dobro. Idemo. Skidaj košulju.
Molim? Ne. -Ne. Ne, Viv.
Šta? Hoćeš da počneš s pantalonama?
O, ne. Ne razumete.
Shvatam. Hoćeš da ti pomognem?
Ne! Šta to radiš?
Ne. Čekaj, čekaj.
Pokaži nam skriveno oružje.
Ne, Viv. Stani. -Viv.
Ignorišite je.
Ovo nije striper.
O, da. Mene ste našle.
Izvinjavamo se,
ono je naš auto, nemamo rezervnu gumu,
pa smo stopirale.
A, stopirale.
Dobro. Razumem. -Da.
Nije bila namerna greška.
Znate, u moju odbranu, pune ste iznenađenja.
Ma daj. Videla si momka.
Davno je bilo,
ali imao je neke osobine egzotičnog plesača.
Mislim da je promašio poziv.
Pa, dobro smo prošle, je l' da?
Prešle smo granicu zdravog razuma.
Šta smo mislile da smo, Rolingstonsi?
Mislile smo da ćemo da đuskamo doveka?
Ovo je moralo da se desi.
Jeste. Jeste.
Ovako svemir udara dugme za izbacivanje meni i Arturu
jednom zasvagda.
Najbolje drugarice, samo iskreno.
Prestani da daješ svemiru sve zasluge.
Ti si ta koja donosi odluke.
Molim?
Nismo na ovom putu zbog sudbine,
već zato što smo najbolje drugarice 50 godina.
Tu smo jedna za drugu.
Nije nas sudbina ovde dovela. Već naša ljubav.
Ljubav i divni ljudi Lufthanse.
Bio je lep let.
Ne udaješ se za Artura zbog sudbine.
Udaješ se za Artura jer si uložila veliki trud.
Jer si mu se posvetila. Zato što ga voliš.
To je velika stvar i treba da budeš ponosna.
Stvarno je u pravu.
Treba da je poslušaš.
Da. -A ti ne treba?
Mislim da sam ja u malo drugačijoj situaciji.
O, bože. -Molim?
Idemo.
Daj da uzmem moju violinu.
Molim?
Hej, najbolje drugarice, samo iskreno.
Ti uvek igraš žrtvu.
O čemu pričaš?
„Trudna sam, ne mogu ja ovo.“
„Udata sam, ne mogu ja ono.“
„Ne mogu ni da probam jer ću da padnem na nos.“
Imala si i izgovore čak i za ovo putovanje.
Dosta. Dosta.
Dobro, u redu. Da, dobro.
Šta?
U redu. Razumem.
I u pravu ste.
Dobro. Dobro.
Hajde sad meni. Budi iskrena. -Molim?
Iskreno,
mislim da ti baš dobro ide. -Da.
Da. Nema ništa.
Vodila si ljubav u taksiju na vodi u Veneciji.
Imaš neverovatan život.
Samo nemoj da uzimaš novu mačku.
Neću.
I eto to je to.
Uvek ćemo da imamo Veneciju. Je l' to zaključak?
Pariz.
„Uvek ćemo imati Pariz.“ To je iz „Kazablanke“.
Ali može i Venecija.
Dobro. -O, bože.
Biće nam bolje ako se naspavamo, sigurna sam.
Srećom, to nije opcija.
DRŽAVNA POLICIJA
Vidi, vidi, vidi.
Vidi ti ko je to. Gospođa Nevolja.
Bože. Opet vi?
Trebalo bi ja isto da kažem.
Imam loše vesti.
Pokvario se sokovnik, pa jutros nemamo sveže ceđen sok?
Šala. Vi se ne šalite?
Mislim da si mu prirasla za srce.
Riko.
Vidi šta je dobio od Trenitalije.
Predato je uz vašu oznaku za prtljag.
O, bože.
Ma vi se šalite.
Pepeo?
Svesni ste da nije legalno?
Imale smo osećaj.
Bože. Ovo venčanje je prokleto.
Venčanje?
Ovo je beše devojačko putovanje?
Venčanje iznenađenja.
Njeno prvo.
Žao mi je.
Ne morate da budete kreten zbog toga.
Nisam. Stvarno mi je žao.
Mada, iskreno, voleo bih da sam propustio svoje prvo venčanje.
Možda je blagoslov.
Ne. Ovome je suđeno.
Očigledno da nije.
Suđeno nam je da propadne.
Nisam rođena za brak. Mislim da se svi slažemo.
Šefe, jeste li srećni što ste deo kraja bajke ove žene?
Da li se zbog toga dobro osećate?
U stvari, ne.
Ali takav je život. Nije fer.
Ne oseća se čovek uvek dobro.
Ali šta da radim?
Niko ni ne pomisli da može nešto da učini.
Muka mi je od toga.
Svako digne ruke i kaže: „Nije suđeno.“
To je patetično.
Vi ste šef policije.
Nemojte mi reći da ste počeli ovo da radite
i da niste želeli nešto da menjate?
Zar niste pomislili: „Ja sam dobar čovek. Ja sam junak“?
Zar niste tako mislili?
I šta sad? Ništa? Samo „to je život“?
Ne. Život je ono što vi napravite od njega.
Učinite nešto.
Učinite nešto hrabro. Nešto neočekivano.
Ali učinite nešto, jer imate četiri žene u zatvorskoj ćeliji
koje očajnički gaje nadu da ima razloga da veruju
da još uvek ima razloga da veruju.
Zato, učinite nešto, bestraga,
jer ovo nije kraj ove ludačke priče.
Imam ideju.
O, bože. -Puštate nas?
O, bože. Samo mi recite da ovaj sat žuri.
Ništa u ovoj zemlji ne žuri.
Šefe?
Imam jednog putnika koji mora da izađe malo ranije.
Mislite da možete to da izvedete?
To zahteva dozvolu.
Čekajte.
Ili posebnu policijsku dozvolu.
Znam jedno mesto.
Može.
Možeš ti to, Dajen.
Pažljivo! -Pažljivo!
Ne mogu da otvorim.
Poklopac se zaglavio.
Ne mogu... Šta kog... Ne mogu da otvorim.
O, bože! Dajen!
O, bože.
Uspela sam!
Stvarno je bio dobar čovek.
Zaista jeste. -Jeste, jeste.
Stvarno sam ga volela.
Voleo je i on tebe.
Ovo bi mu se dopalo, je l' da? -Da.
Bez ovog skajdajvinga.
Hvala ti.
Dopali ste mi se od trenutka kad sam vas upoznala.
Meni je trebalo malo duže.
Kako da vam se odužim?
Sačuvajte jedan ples za mene i bićemo kvit.
Donesite lisice i dogovorili smo se.
Stigla je nevesta.
Hvala Gospodu.
Ja sam Paskvale i spreman sam da vas venčam.
Stani u red, Paskvale. Ona je zauzeta.
Ja spavam dišem... Sanjam vaše venčanje.
Živim za to da se ovo venčanje desi.
To je moj kiseonik.
Baš lepo. Hvala vam.
Da, ali šta mislite da krenemo?
Muzika za moje uši.
O, bože.
Samo malo kasnimo sa rasporedom.
Bez brige.
Proveriću mladoženju i vraćam se kod vas jako brzo.
Hvala. Grazie. -Armando...
Idem da zovem Brusa. Stići ću vas.
Dobro. Dobro. -Dobro. Sjajno. Naći ćemo se kod Viv.
Uspele smo. -Jesmo.
Još koji trenutak.
Ćao, Paskvale.
Kakve su vesti, Paskvale?
S radošću mogu da vam kaže da je nevesta zvanično stigla.
Da vas odvedem do nje?
Mislim da donosi nesreću ako mladoženja vidi mladu
pre ceremonije, zar ne?
Ja ne verujem u sreću. Verujem u ljubav.
Pa, zato smo ovde.
Kad čekate koliko i ja,
šta znači još koji minut?
To je tačno.
O, bože.
Najlepši prizor koji sam videla u Italiji.
Mnogo si mi nedostajala.
Misliš da će ovo stvarno da se desi?
Da. Mislim.
Dobro. -Da.
Volim venčanja. -Kako si ti romantičan.
Bolje da se presvučem.
Bolje nemoj. Volim te takvu kakva si.
Ma hajde. Nemoj da istrošiš svu romantiku.
Dug je dan pred nama.
Znaš...
O, bože. O, Mičele.
Šta si to uradio?
Nisam imao izbora. Kad sam video, morao sam odmah da pozovem.
Ne mogu ovo da obučem, zar ne?
Donato me je uverio da je ta haljina savršena za danas.
Ko sam ja da se ne složim?
Prava si nevolja, znaš? -Zato sam ovde.
Da. Nevolja.
O, Viv.
Vidi ti nju.
Izgledaš stvarno predivno.
Misliš? Stvarno? Hvala ti.
Zadivljujuća.
Hvala ti. I ti si divna.
Jesmo li spremne za ovo?
Zaboga.
Zdravo. -To je ona haljina.
A-ha. -Odakle ti?
Mičel. -Bože.
Čovek vadi kečeve iz rukava.
Znam.
Brus se i dalje ne javlja.
Žao mi je.
O, bože.
Sve divno izgledate.
Bože. Zašto sam ovako nervozna?
Ne, to je samo trema pred venčanje.
To je potpuno normalno.
To je to. -Da.
To je to.
Biće sjajno.
Da li mogu da vam kažem koliko vas volim
i da nisam mogla ni da zamislim bolje devojačko putovanje.
To je baš dobro, jer bolje nismo mogle da organizujemo.
Da.
Ozbiljno. Baš smo se pokazale.
Da, šta je tu novo? -Da.
Dobro, treba mi zagrljaj.
Hajdemo.
Vi ste moje najveće ljubavi, znate?
Ne. Volimo i mi tebe.
I ja volim vas.
Ali vreme je.
Hajde da te obučemo.
Dobro.
Evo.
To!
Nadam se da je bilo moje.
Jeste.
Pa, jedno od ovih sigurno nije bilo moje.
Vreme je za šou, narode.
Ovog puta stvarno.
Idemo.
Bože. -Šta je?
Šta je? -Šta je?
Mislim da će mi pozliti. -O, ne.
Pa, znaš šta to znači, zar ne?
Ne, šta?
Trudna si.
Bar sam ja to mislila na mom venčanju.
Ozbiljno, ja...
Ovo je ludost.
Ne znam zašto sam uopšte pristala.
Nema nikakvog smisla.
Naravno da nema.
Ali zar ne razumeš? Zato je izuzetno.
Dovoljan je razlog što ti nekog voliš i taj neko voli tebe.
Pogledaj se. Vidi gde smo.
Vidi kroz šta smo sve prošle. Uspele smo.
A ti, Viv.
Ti nikad nisi pratila stado,
jer si ti priča za sebe.
Zato veruj srcu, Viv.
Veruj mu, veruj mu.
Zato što te uvek vodi gde treba. Uvek.
U pravu je, Mršo.
Zaslužila si kraj kao u bajci.
Idemo.
Da, zaslužila si. Seti se šta smo sve prošle dovde.
Istina, i sad su svi problemi iza nas.
Imamo problem.
Znala sam čim sam izgovorila.
U redu je. Napravićemo malu pauzu.
Pauzu?
Zašto?
Nema sveštenika.
Nema sveštenika?
Ovo je baš loš znak.
Dobro. Ja ću.
Šta?
Da izvedem ceremoniju.
Stvarno? -Da. Ja ću da vas venčam.
Molim? -Da!
Kakva je vajda od sudije
ako ne može da se degradira pred prijateljima?
Hajde. Idemo. -To. Da.
Venčanje se nastavlja.
Od početka.
Lepo si nas spasla, sudijo.
Nisi ni svestan.
Dobro, sad je vreme.
Vreme je.
Dobro. -Vreme je.
Molim? -To sam ja. Izvinite.
To je Brus.
Hajde. Javi se. -Ne. Mogu da ga zovem kasnije.
Javi se!
Dobro.
Bruse? Zdravo.
Nastavite, molim vas. Nastavite.
Samo još jedan trenutak.
Dobio sam tvoju poruku, Kerol.
Dobio sam i slike.
One s tobom i momkom za testo.
Nije ono što misliš.
Šta pokušavaš, da me strefi još jedan infarkt?
Je l' to tvoj plan? -Ne. Nije, Bruse.
Nemoj ni da se šališ s tim.
Veruj mi, kad stignem kući, sve će biti drugačije.
Naša avantura još nije gotova.
Nije trebalo da ti kažem da ne dolaziš.
Sigurna si?
Kad bih mogla da pucnem prstima i sve ispravim, učinila bih to.
Trebalo je da budeš ovde. Divno je.
Ne misliš da je cveće malo preterano?
Molim?
Cveće.
Mislim da je jedan cvet viška.
To je već bolje.
O, bože. -Zdravo.
Bruse, došao si. -Hej.
Bože. Ne mogu da verujem.
Nisam hteo da propustim da povedem omiljenu devojku do oltara.
Hajde. Sem ako, naravno, ne voliš više momka za testo.
Imam njegov broj. Hoćeš da ga pozovem?
Zaveži i poljubi me.
Ovo je Brus. Izvinite.
Hvala bogu. Brus je stigao.
Da bude zvanično.
POLICIJA
Lepa haljina.
Sviđa ti se?
Našla sam je u ormaru.
Pa, svi smo se okupili,
što je šokantno.
I to ne samo zato što smo proteklu noć provele u zatvoru.
Šokantno je jer ovu ženu poznajem od naše 19. godine
i nikad nisam pomislila da će se naći muškarac
zbog kog bi ona prošetala do oltara.
Ali postoji takav čovek,
i on je zaslužan za ovaj poseban uspeh
i za to što je zaprosio moju dragu prijateljicu.
Da počnemo...
Čekaj. Mogu li nešto brzo da kažem?
Naravno. Ovo je tvoj veliki dan.
Arture, da li možemo da popričamo na trenutak
kao da nemam ovu haljinu na sebi
i kao da ti nemaš dva prstena u džepu?
Naravno.
Istina je da nikad nisam htela da budem žena.
Uvek sam burmu videla kao okov.
Znaš, kao okov koji ograničava.
Ali ljubav koju osećam prema tebi nema granica.
To sam shvatila.
Zato sam danas ovde.
Volim te, Arture.
Volim te. I hoću da se u Njujorku preselim kod tebe.
Hoću s tobom da šetam ulicama. Hoću da vodimo ljubav u parku.
Ne u onom prljavom delu.
Već u onom čistom sa drvećem, travom i bez špriceva.
Život smo proveli razdvojeni.
Sad treba da shvatimo kako ćemo
da stisnemo čitav život u ono vreme koje nam je preostalo.
A mi to možemo.
Možemo.
Ja biram tebe, Arture Rajli.
Biram tebe.
Danas i svakog dana.
Možeš da poljubiš mladu.
Čekaj, zar ne treba i ja nešto da kažem?
Tako je. Izvini. Zanela sam se.
I sad, Artur sa zaključcima, zavetima, čime god. Kreni.
Ti ne želiš da budeš supruga, zar ne?
Ne želiš da budeš udata. To si upravo rekla, je l' da?
Da. Pretpostavljam da jesam.
Deo mene je verovao da stvarno hoćeš da se udaš,
ali koga sam zavaravao?
Znao sam da ćeš ovo da uradiš.
Znao sam.
Vivijan...
Ne treba mi uloga muža,
i ne treba mi institucija braka
da znam da ću tebe da izaberem svakog dana.
Zaprosio sam te kad smo imali dvadesetak godina
jer sam toliko bio zaljubljen u tebe
da sam znao da hoću s tobom da provedem ostatak života.
I srećom ili božanskom voljom,
ponovo smo se našli.
I nek sam proklet ako i dalje ne osećam isto.
Samo malo drugačije.
Ne volim te ništa manje.
Mislim i da te malo bolje razumem.
Ti si kao ovaj prsten.
Potpun savršen krug sam za sebe.
I ako nisi uvek slobodna da se kotrljaš kako ti želiš,
onda to nisi ti.
A tebe volim.
Ti si moj savršen krug.
Ako mi dozvoliš da ponovim,
još jednom bih da ti postavim pitanje.
Vivijan,
volim te svim srcem svojim.
To se nikad nije promenilo i nikada ni neće.
Samo moram da znam,
da li nećeš da se udaš za mene?
Ništa ne bih više volela.
Trebalo je mene da sačekate da kažem.
Niko me više ne čeka.
Uvek se volite kao što se volite danas.
Proglašavam vas nemužem i neženom.
To! -Ura!
O, bože!
Hvala, čoveče.
O, bože. Bože, shvatio je.
Hvala vam.
Uspeli smo!
Izveli smo sve do kraja!
Čekaj malo. -Šta si hteo?
Dođi ovamo. -Čekaj, šta je?
Popni se ovde.
Možemo li malo da sačekamo, molim vas?
Samo trenutak.
Tamo si izgovorila neke stvari o braku
koje nikad nisam čuo da kažeš.
A-ha.
Može li muzika prestati na trenutak, molim vas?
Da li si mislila ono što si rekla, da je ljubav dovoljan razlog?
Ili si to rekla samo onako?
Mičele, da li je ovo pravi trenutak?
Mislim da jeste.
Pa, dobro. Što da ne?
Ovo je dobar trenutak kao i bilo koji. -Jeste.
Možda bi pre nekoliko dana ono bile samo reči,
ali ne danas.
Lako je...
Lako je verovati u stvari kad si mlad, zar ne?
Možemo da radimo šta želimo i sve je moguće.
I onda ostarimo
i život počne da nas ućutkuje.
Ali znaš šta. -Šta?
Šapat se još uvek čuje.
I ako dobro obratiš pažnju, čućeš ga.
U mom slučaju, to je bilo putovanje s mojim drugaricama.
I ja sam ga čula u umetnosti koju smo videle.
Sećate se umetnosti?
I trenutaka koje smo podelile.
I šapat je postao malo jači,
i sve je postalo moguće.
I evo me sad stojim pred čovekom kog volim,
okružena najboljim drugaricama na svetu,
i mogu da vidim samo ono što je preda mnom.
Hoćeš da znaš šta mislim? -Da.
Mislim da je ljubav dovoljan razlog,
i da ostatak naših života počinje danas.
Pa, šta čekamo? -Ja ne čekam.
Ne čekaš? Dobro. -Tu sam.
Čoveče. Nisam sigurna kako uspevaš da ispratiš.
Ne pratiš. Samo se priključiš.
I zahvaljuješ se srećnoj zvezdi da si to uradio.
Dajen, nikad pre nisam bio oženjen,
jer nikad nisam našao nekog ko bi mi dao razlog da to učinim.
Da se nisi pomerila.
Molim?
Arture, prsten. Treba mi prsten.
Ja ne...
Čestitam. -A-ha.
Hvala ti.
O, ne.
Ne mogu da verujem.
Dajen. -Dobro, da.
O, moj bože. Da. Da.
Ti si moj razlog.
Da li hoćeš da se udaš za mene?
Obećavam ti da te ne pitam zato što sam trudan.
Da.
Bestraga, da, udaću se za tebe. Odmah ću se udati za tebe.
O, moj bože!
Čestitamo!
Ovo je baš zabavno.
Dajen, ti luda ženo,
uzimaš li Mičela za svog zakonitog muža,
da ga voliš i čuvaš od danas zauvek?
Da.
Treba da kažeš: „Uzimam.“
Dobro.
Ja...
Kažem, uzimam.
Prihvatam.
Izvini.
I, Mičele, uzimaš li Dajen u svoj njenoj predivnoj ludosti
da ti bude zakonita žena?
Uzimam i jedva čekam.
Proglašavam vas mužem i ženom.
Možeš da poljubiš mladu.
Niko ne čeka da kažem.
Hej, šefe.
Kako se desi da se žena od sedamdesetak godina uda?
UPRAVO VENČANI
U Italiji, ništa manje.
Uzela je svoju sudbinu u ruke.
Bože.
Volim te. Volim te.
Šta to radi?
Dobro, trčite.
Ne, u stvari, hajde da brzo hodamo.
Šta to... šta to radiš?
Dakle, idem sad na taj medeni mesec.
Samo sam htela da pitam,
šta ćemo sledeće da radimo?
Ne znam, ali jedno znam.
Nećemo to da prepustimo sudbini.
Tako je!
Volim vas sve!
KLUB ZADOVOLJNIH ŽENA DRUGO POGLAVLJE
Prevod i adaptacija: DANIJELA MILOŠEVIĆ