Mitt i vintern. Kallt som fan.
En man stoppar en taxi. Glider in och sätter sig i det varma baksätet.
Några kilometer längre fram kör taxin på en isfläck...
...och spinner runt okontrollerat.
De är på väg utför brokanten och mörkret nedanför.
Föraren skriker: "Vi kommer att dö!"
Mannen lutar sig lugnt fram och säger lågmält:
Kan du höja volymen på radion?
Jag fattar inte. Vem av dem är du? Föraren eller killen i baksätet?
Båda.
Hallå!
Vi är alla på väg utför kanten...
...men det är upp till dig hur bekvämt du har det under tiden.
Betala dina skulder, kompis.
Helvete också.
-Hur går det? -Bra. Jag är snart klar.
-Jag behöver dig på 32:an när du är klar. -Okej.
Kan du ta två av Jims pass nästa vecka?
-Såklart. -Bra.
Han måste ta ledigt en vecka. Hans grabb dog.
Va?
-Helvete också. Caleb? -Ja.
Han är ledig en vecka. Begravningen och så.
Ja. Helvete. Hur gick det till?
En överdos. Jävla piller och allt annat.
Det är synd. Han är en bra grabb. Eller han var det. Jag vet inte.
Ja.
-Då så. Jobba på. -Tack, Mike.
Jag förstår inte varför den måste låta så mycket.
När den låter mycket är den snabb.
Hur kommer det sig att du tävlar men inte mamma?
Det är för att din mamma är smart.
Vad är du då?
-Jag är tuff och stark. -Är inte mamma stark?
Jösses, tjejen.
Ibland handlar det inte om hur mycket man kan lyfta
utan om hur mycket man orkar bära på. Förstår du vad jag menar?
Kanske.
Kommer du ihåg de där stora träden som finns i Kalifornien?
-Så stora att man kan köra en bil igenom? -Ja.
Träden har stått där i tusentals år...
...tills en smal liten man, i din storlek, kanske mindre, kommer dit
med en liten yxa. På några timmar fäller han det stora gamla trädet.
-Är hon en smal man? -Nej, älskling. Hon är yxan.
Hon må vara smal men hon kan fälla det där stora gamla trädet.
Hon behöver inte tävla för att bevisa nåt. Inte ens fälla ett stort gammalt träd.
Hon är precis som yxan. Man ser direkt vad hon är kapabel till.
-Det är din mamma. -Pappa säger att du är en yxa.
-Som en gammal stridsyxa? -Nej, inte en yxa.
Jag menade mer som ett glänsande tunt blad.
-Jag kan sätta dig på plats. -Helt klart. - Nu är jag i trubbel.
-Trey skulle titta förbi. -Strålande.
Då kan han hjälpa mig att byta bakpartiet.
Lycka till. Han vet inte ens vad en skiftnyckel är.
-Mamma! -Såja. Hjälp mig med middagen.
-Men jag hjälper pappa. -Han får städa upp sin egen röra. Kom.
Tack för den hjälpen.
Fan, det är först när jag äter hemlagat som jag saknar det.
Räknas inte öl till hemlagat när du bor på en bar?
Jag bor ovanpå en bar. Var inte så taskig. Jag menar det. Det var utsökt.
Den slår inte mammas mat men den är hyfsad.
Helvete också. Du visste det.
-Hade du kommit om du vetat? -Nej.
Det vet jag.
-Hejsan, farbror Bodie. -Hej, Shelby. Hur mår min favoritförare?
-Bra. Det är bra. -Ser man på, Trey.
-Jag är bara här för maten. Precis som du. -Jag erkänner.
-Har du fixat boten? -Den är postad.
Det gäller väl alla?
-Hur är det med dig? -Jag står stadigt.
Åh nej. Mitt hjärta skenar iväg.
Är du världens vackraste prinsessa?
Mr Bodie. Mamma har lagt upp din mat.
Mat? Jag är inte här för nån mat. Jag är här i tjänsten.
-Eller hur? Precis som varje vecka. -Va? Jag är det.
-Kom hit. -Du skämmer bort mig. Tack.
-Vi saknade dig på gudstjänsten i söndags. -Jag är osäker på nya prästen...
Kalla mig gammalmodig men jag tror mer på straff och fördömelse.
Ja, det kan jag förstå.
Jag avskyr att få mat och rusa iväg, men ni vill nog inte se mig äta.
-God kväll. Ta hand om dig. -Detsamma.
-Då så, tösen. Dags att sova. -Nej, nej!
-God natt, pappa. -Sov gott, älskling. Älskar dig.
-Kom hit. -God natt, kråkan.
-God natt, lillkråkan. -Kom nu.
Här, raceresset.
Tack.
Hur länge tänker du ta dem?
Så länge det krävs.
-Det är bra nu. De hjälper. -Muhammad Ali dog av dem.
-Det är allvarliga grejer. -Tror du inte att jag vet det?
Vad fan ska jag göra åt saken?
-Vi löser det när vi ligger på plus. -Hon kommer att genomskåda dig.
-Tror du jag gillar att hemlighålla saker? -Skyll dig själv.
-Kom och lyft här. -Nu? Vi åt precis.
-Nu, din jävel! Kom igen! -Okej.
Jävla Trey.
-Vad gör du här? -Vi åker en sväng.
-Jag vet inte. Caroline kommer hem snart. -Jag vill visa dig nåt.
Jag vet att du hatar importerade bilar, men hoppa in.
-Vad håller du på med? -Inget. Åk en sväng med mig.
Du är hemma om en halvtimme.
Okej. Om jag vaknar i Mexiko utan byxor så kommer Caroline att kastrera dig.
Du får behålla byxorna på. Jag lovar. Såvida du inte känner dig manad.
-Köp en oreoshake så får vi se. -Jag fixar det.
Jävla säkerhetsbälten. Vad fan gör jag här?
-Dra åt helvete. -Efter tjugo år här, kör du samma skit.
Grönt är skönt. Hulken är oslagbar.
Jösses. Det här är så jävla pinsamt. Ingen får se mig i den här skitbilen.
Hör du hur den spinner? Det är vad jag snackar om.
Kör inte ihjäl oss, Trey. Jösses.
Vad handlar det här om?
Det där.
Vadå? Satsar du på att få svart bälte?
-Nej. -Vad är det då?
Hundratusen i kontanter. Minst.
Var då?
Vad vet du om Oxy?
Inte ett skit. Inget alls. Jag behöver inte veta. Ta mig härifrån.
De har en läkare. En jävla kvacksalvare. Folk kommer och säger att de har ont.
Läkaren skriver ut ett recept. Hundratals dagligen.
Okej. Vad har det med mig att göra?
De här bönderna tar ut recepten och sen kommer de tillbaka hit.
Det är en strid ström av piller som sen säljs över hela landet.
-Jag bryr mig fan inte. Kör hem mig. -När de sålt dem tar de hit pengarna.
Varje vecka hanterar de hundratusentals dollar.
Och de är bara ett par inavlade lantisar.
Driver du med mig, Trey?
-Nej. -Föreslår du att vi ska sno pengarna?
Vi kan göra det. Vi kan det.
Det var en jävligt korkad idé.
Jag har aldrig sett mer än en eller två pundare som vaktar stället.
-Det är inte kärnfysik. -Det kan du ge dig fan på.
Shel... De dödar människor med den där skiten. Du har sett det.
-Jag vet. -Vi har alla sett det.
Vår stad håller på att dö och de här jävlarna skor sig på det.
Det är dina pengar. Det är våra. Staden har fått vårt blod, svett och tårar.
Och de tar allt från oss.
Det här stället har blivit en jävla kliché.
Först lägger fabrikerna ner. Sen försvinner jobben, hoppet
och sen kommer de här utsugarna in och suger åt sig det som finns kvar.
Jag är trött på det, Shel. Jag är trött.
Jag vill inte se Mila lida.
-Du. Det är enkla stålar, Shel. -Nämn inte skiten igen. Är det förstått?
-Det är väl ingen mer som dött? -Hoppa in och kyl av dig.
-Vad har hänt? -Jim behöver få tillbaka sina pass.
-Fan. Okej. -Han måste betala för begravningen.
Jag förstår det.
Det är mer, Shel.
Helvete, Mike.
Hejsan, Shelby. Hur står det till idag, gullet?
Jag hankar mig fram, ms Whitney. Hur är det själv?
-Jag står upp än, gudskelov. -Verkligen.
-Du är tidig den här månaden. -Ja.
-Åh, fan också. Jag beklagar. -Tack, ms Whitney.
Vet ni vad?
-Ni kan lika gärna sätta in det också. -Okej.
-Vill du se ditt saldo? -Nej, jag har inte råd med bläcket.
-Hälsa flickorna. -Tack, ms Whitney.
-Ta hand om er. -Hej då.
MOR FAR
MCKENDREE KYRKOGÅRD
Jag vet inte. Vapen och droger. Det är främmande för mig.
Det stämmer.
Därför ska du överlåta den skiten till mig.
Du ska bara köra och täcka mig. Du behöver inte hålla i nåt vapen. Jag lovar.
Jag känner dem. De är inga maffiabröder. Det är ett par missbrukande pundare.
Tjejerna åker till Tupelo i helgen.
Där ser man.
-Jag önskar att du följde med. -Lägg av. Det gör du inte alls.
Du älskar att ha den stora gästsängen för dig själv.
Sitta uppe sent och titta på de där hemska dejtingprogrammen.
Kommer du att klara dig?
-Självfallet. -Bra. För jag älskar den sängen.
Varför tar du inte ett par hundralappar och köper Kennys motorblock?
Du skulle ju få några pass av Mike.
Som sagt, kan jag inte fixa det med det vi har så förblir det trasigt.
Fan vad jag älskar dig.
Vad pratar ni om?
Om töser som inte packat klart och får stanna hemma.
Vi åker om tre minuter, med eller utan dig.
-Jag behöver hjälp att stänga väskan. -Jag kommer om nån minut.
-Vi sticker om tre. -Hon är helt klart din dotter.
-Öppna den. -Vad fan är det här?
lilla stridsyxan
Fan. Du är otrolig.
Mamma.
-Dottern ropar på dig. -Hon är helt klart din.
Ja, den blir perfekt.
-Var hittade du den? -Bekymra dig inte över det.
Jösses, Trey.
Färgen är ful som fan men den har turbo precis som du ville.
-Ja. Nummerplåtarna då? -Jag har fixat dem.
Jag älskar turbo V6.
Shelby Connors är eld och lågor över ett stulet fordon. Din lilla brottsling.
Det här är inte New York.
Okej? Jag bor här. Visa att du förstår att vi bryter mot lagen.
Och att du förstår vad som står på spel.
Hon är min systerdotter. Klart som fan att jag förstår det.
Det är inte mig du ska bekymra dig över.
Låt oss få det här överstökat.
Mr Bodie?
Det var inte bra.
Jag ska kontakta onkologen i Birmingham. Men åk hem tills vi vet mer
och ha en bra dag. Vi tar det ett steg i taget.
Täck mig när vi kommer in. Det är allt. Okej?
-Det blir bra så länge du täcker mig. Här. -Vad fan. Du sa att det inte behövdes.
Håll den som om du tänker använda den. Du kommer inte ens att behöva göra nåt.
-Fan, fan, fan. -Såja, det är lugnt. Vi fixar det här.
-Jösses, Trey. -Vadå? Matchar den inte kläderna?
-Jag vet inte. -Gör som man gör i en familj.
-Vi är en familj. Vi tar hand om varandra. -Okej.
-Fan. -Kom igen, nu.
Ta den här. Kom igen. Vi kör. Kliv ur biljäveln. Kom igen.
GLÄDJEN SMÄRTCENTRUM
ÖPPET
-Fan! -Vad i helvete?
Där borta.
Det var en olyckshändelse men inte nästa. - Skjut skallen av honom om han rör sig.
Sätt fart.
Vet ni vems pengar det här är? Har ni nån jävla aning?
Håll käften, för fan! Håll käft!
Mår du bra?
Titta inte på mig. Titta för fan inte på mig.
-Fan. -Tuffing. Ni vill inte göra det här.
-Skynda dig, för helvete. Kom igen! -Du...
-Gillar du Bronson? -Kom igen! Skynda dig!
Vilken är den bästa "Death Wish"-filmen?
-Min vän var ett Bronson-fan. Fråga honom. -Håll käft!
Vill du veta min favorit? Den där jag jagar och dödar er, er familj
och skjuter din jävla hund!
-Det här är inte er värld, men ni är döda. -Håll käften.
-Sätt fart! -Din röst låter bekant. Ja. Titta på mig.
Jag känner igen dig. Jag har sett dig. Ni kommer alla att dö.
Kom igen, vi drar.
-Du borde lyssna på din polare... -Nej, nej!
-Fan också... -Vi drar.
Åh, fan. Fan.
Vad i helvete, Trey.
Du sköt snubben! Vad fan är det för fel på dig? Va? Fan.
Vem är det, Trey? Fan!
Nån följer efter oss.
Fan också.
Hör du mig, polischef Bodie?
-Ja, Beth. -Rapport om skottlossning. 1911 Bass Lane.
Fan också.
Helvete, grinden är stängd!
Dra i handbromsen. Kom igen!
Vad fan gör du?
Hoppa in i biljäveln, Trey! Fan, de skjuter på oss!
Fan, fan, fan! Helvete!
Upp med händerna! Upp! Kom igen. Upp med händerna!
Kom igen, gör det.
Ja! Kolla här.
Vi fixade det!
-Din jävel! -Sluta! Sluta, släpp mig.
Vad fan var det?
-Vi fick pengarna. -Skit i dem. Vi dödade två människor.
Du sköt honom. Vad fan var det om?
De var inga människor. De är knarklangare, avskum, pundare.
Fan ta dem.
Vem fan är du?
-Vi fick stålarna. -Fan ta stålarna.
Vad fan tog du pillren för? Vi var inte där för dem.
Ditt jävla svin. Jag gick inte med på den här skiten.
Jo, det gjorde du.
Vi fick stålarna. Gud vet hur mycket och ja, vi fick en jäkla massa piller.
Ledsen att du trodde att du kunde vara med på ett hörn bara.
Han sa att han kände igen dig. Gjorde han det? Kände du dem?
Det spelar ingen roll nu.
Vi får ligga lågt ett tag, inte dra till oss nån uppmärksamhet.
Ska du ta hand om den?
Vill du ha den? Här. Ta den. Den är din. Det kallas tillit.
Ta vara på den. Göm den i verktygslådan eller nåt. Borta från tjejerna.
Vi dödade dem, för fan.
Ja, det gjorde vi. Vi dödade dem.
Som jag ser det var det vi eller de. Och jag skulle fan göra om det.
Vi är familj. Det vi gjorde där var bara att ta hand om vår familj.
Kom igen. Kom hit. Kom hit...
Vi drar.
Det brinner vid Old Finch Road 58.
Vi har två döda och en efterlysning på en röd Buick Regal.
-Jag har inte nummerplåten. -Uppfattat, Bodie. Vi skickar en bil dit.
Låt den brinna.
-Hej, älskling. Vad gör du? -Jag ska lägga mig.
-Jag saknar dig. Du ser vacker ut. -Jag vet.
Okej, gå och lägg dig. Jag kommer strax.
-Sov gott. Jag älskar dig. -God natt.
-Vad gör du? -Jag är på kontoret.
-Sover du nåt? -Inte utan dig.
Jag är redan din, älskling. Du behöver inte vara så inställsam.
-Jag vet att du gillar det. -Det gör jag.
Hur är det med dig?
Det var en bra dag idag. Det är skönt att vara här.
Fast jag önskar att du också var här.
-Är det bara du? -Ja. Är det bra med dig?
Klart som fan. Det var inte igår man var med i en eldstrid men jag mår bra.
Det gör inte de där inne. Rättsläkaren är på väg.
Vad är det där för nåt, Ben?
Jag hade tagit av mig kängorna när jag fick samtalet.
Vi är som de jävla scouterna.
-Okej. Vi tar en titt. Kameror? -Visst.
Men de har tagit hårddiskarna. Biltvätten har en, dock.
-Då hämtar vi den. -Den är redan nedladdad i min bärbara.
Det kan jag tänka mig.
Två män. In och ut. De hade bråttom härifrån.
Då ska vi se.
-Hur resonerar du? -Jo...
Han är en stackars jäkel. Fanns det några vittnen?
Visst. Ms Whitney.
-Va? -Ja. Hon låg skadad där.
Och läkaren. Men han har inte sagt nåt än.
Okej. Då får vi väl se vad ms Whitney har att säga.
Men jag vet nog vad det kommer att handla om: Piller, stålar och svordomar.
Två män, ett hagelgevär och en pistol.
Ja. Pistolen orsakade det där.
Och hagelgeväret skadade den snubben.
-Och han är inte här. -Nej, det är han inte.
Det är whisky i muggarna.
Av armen att döma är det pundare som snor från pundare. Som männen på motorvägen.
Det är lika krokigt som Chattahoocheefloden.
Då så. Ring om nåt dyker upp.
-Är det allt? -Ja. Vi måste höra ms Whitney...
-...och FBI vill nog vara med på ett hörn. -Vill du inte se bandet?
Kom då. Vi tar en titt.
Föraren kan köra. Det är ett som är säkert.
Då så. Jag går och lägger mig. Ring om du behöver mig.
Låt bli, i annat fall.
Är du säker på att du mår bra?
Hitta dina jävla kängor, Ben.
Vill du ha nåt annat?
-Nej. Det där var precis vad jag behövde. -Okej.
Ett ögonblick. En av de här är din dricks.
Vilken av dem bestäms av hur du svarar på min fråga. Okej?
Vad ville du bli som stor?
Jag vet inte. Jag har väl alltid sagt till mamma att jag ville jobba med hästar.
Hästar? Hur länge har du jobbat här?
Nio år, skulle jag gissa.
-Har du barn? -Ja. En dotter. Hon är åtta.
Vad vill din lilla flicka bli som stor?
Dansare. Det är åtminstone till det all min dricks går.
Det var ju gulligt.
Tack för pajen. Den var utsökt.
Så...
Vilken av dem fick jag?
Det spelar ingen roll.
-Är du säker på det? -Ja, som fan.
Okej.
Så... Är allt bra?
Allt är väl bra nu?
Det är inte upp till mig.
Jag bryr mig inte om att du klantade dig.
Men nån bryr sig.
Kom igen. Jag dör ändå. Låt mig vara.
Det behöver inte sluta så här. Det finns ingen anledning.
-Var det allt? -Ja.
-Okej. Tack, polischefen. -Ha en bra dag.
Detsamma.
Ben... Har du fått reda på nåt?
Har du sett läkarens och ms Whitneys utsaga?
Är det den du har på sätet? Hur skulle jag då ha sett den?
-Jo... Läkaren vill ha immunitet. -Är det sant?
Ja. Han säger att det hela har kopplingar till ett gäng i New Orleans.
Piller, kliniker, tjejer, stålar.
Han säger att det är ett jävla imperium. Förstår du? Det rör sig om maffian.
Lägg av. Du beter dig som en tonåring inför en Beatleskonsert.
-Vad säger FBI? Vill de vara med? -Nej.
-Varför inte? -Nåt med gränsdragningar. De säger DEA.
-DEA här. -Vad sa ms Whitney?
Inte mycket. Fråga inget, säg inget. Hon fick betalt kontant.
-Jösses, och det är bara söndag. -Det var inte allt.
-Har du hittat den skottskadade? -Grannen hittade honom.
-Har du honom? -Han är död.
-Hur då? Förblödde han? Piller? -Både och.
Men han dog inte av det. Han ströps med en lampsladd.
-Fan. -Fan?
Nån städar upp, Bodie. Maffian.
Du har åtminstone rätt skor på dig idag.
Tror du att jag får en jacka av DEA?
Då spöar jag dig till sömns och sen spöar dig för att du sover. Stick.
God morgon, Shelby.
Gå upp.
Lyssna... Jag vet inte vad du är ute efter...
Sätt dig.
Ge mig dina händer.
-Jag känner inte igen dig. -Nej.
Vad vill du då?
Ni tycks tycka att det var en bra idé att sno från New Orleans-maffian.
Ni trodde visst att vi var korkade nollor som inte skulle göra nåt. Stämmer det?
Jag vet inte vad du snackar om. Inte alls.
Men om nåt stals och ni fått tillbaka det...
...så kan vi väl glömma det hela och allt är frid och fröjd.
Här och var du nu kommer ifrån.
Nej, nej, nej! Snälla... Lyssna.
Vi kan lösa det här. Vad som än hände så kan felen rättas till.
-Det är därför jag är här. -Då gör vi det. Låt oss snacka om det.
-Du fick väl vad du var ute efter? -Nästan.
-Nej! -Nej, nej! För helvete! Trey!
Nej! Sluta, för helvete! Fan!
2292 Kent Street, Tupelo, Mississippi.
Ja. Han avslöjade det också.
-De har inget med det här att göra. -De har det nu.
Om du försöker sticka från stan, ringer snuten eller nåt...
Då blir min man i Tupelo oregerlig. Förstår du mig?
Jag hör av mig.
Är det ett tulpanträd eller skogskornell?
-God morgon, Shel. -Hej, farbror Bodie. Vad gör du här?
-Var fan har du varit? -Jag har några vildsvinsfällor vid 579:an.
Floden har stigit så de låg under vatten. Jag fick flytta upp dem högre upp.
Hellre att du gör det än jag. Jag föredrar att skjuta dem.
Jag sökte Trey egentligen. Har du sett honom eller hört nåt?
Nej, inte på ett par dagar. Eftersom Caroline är med föräldrarna,
så har han inte varit här. Har det hänt nåt?
Det är nog inget. Jag fick ett samtal i morse från High Bar.
De klagade på oväsen och så.
Jag var tvungen att kolla upp det, för om en bar klagar på oväsen
från en lägenhet ovanpå... Men som du sa är det nog inget.
-Du vet hur Trey är. -Ja.
Ja.
Vad har hänt här?
Jag låste ut mig.
Och glaset föll så där när du slog sönder det?
Caroline tog Mila till föräldrarnas hus i Tupelo några dagar. Vi...
Vi bråkade häromkvällen. Jag kastade en öl genom rutan.
Det är därför hon stack. Det börjar tära på oss. Alltihop.
Jag förstår. Jag var gift 38 år, men städa upp innan Mila kommer hem.
Hennes små fötter. Hon är min prinsessa.
-Jag fixar det. -Okej. Säg till om Trey dyker upp.
-Och lycka till ikväll. -Tack.
Kör Trey fortfarande den där japanska bilen?
Ja. Jag har inte övertygat honom att köra amerikanskt än.
-Okej. Ta hand om dig. -Detsamma.
-Ett paket Camel. -Varsågod.
Det blir åtta dollar.
-Tack. Varsågod. -Vad gör ni i den här staden?
Ursäkta?
Jag menar inget illa, gamling. Men vad sysslar folk med här?
-När de roar sig? -Roar ni er här?
Självfallet. Vi har bilbanan på måndagskvällar och jakten.
Och football på hösten.
Så när de inte skjuter ekorrar eller kollar på high school football
så strövar folk omkring och väntar på döden?
Jag antar det.
Nej, det låter fel.
-Är du uppvuxen i trakten? -Nån kilometer ditåt.
Ville du alltid driva macken som barn?
Jo, min pappa drev macken nere vid gamla 24:an.
Jag antar att det föll sig naturligt.
-Och här är du. -Ja, sir. Här är jag.
-Har du barn? -En son. Han är vuxen nu.
Jag förstår. Vad gör han?
Du ställer många frågor.
Jag är fascinerad.
-Ni fascinerar mig. -Okej.
Kom tillbaka.
-Pardonnera mig. -Skit på dig. Jävla snobb.
Jag behöver olja.
Du är rätt långt norrut.
Inte i bilen.
-Vad rör det sig om? -Inget som inte kan hanteras snabbt.
Lokalbor utan gängkopplingar. Jag hanterar det.
Jag tar tillbaka vad de tog. Jag behöver bara lite mer tid.
Jag vill att de ansvariga förs till mig personligen.
-Uppfattat. -Ja.
-Och läkaren? -Ja. En kvinna också.
-Har de snackat? -De snackar.
Jag är osäker på vad de sagt men...
-...tillräckligt för att fimpa dem. -När sker det?
-Under tiden vi pratar. -Nej. Nej.
Eftersom du pratar med mig.
Och om jag lyssnar medan du pratar...
...så är de fria att snacka med folk de inte borde snacka med.
Fimpa dem.
-Behöver du hjälp? -Med lokala förmågor? Nej.
Jag behöver inga lantisar med omaka skor. Jag hanterar det.
-Gör det. -Ja.
Jo, Clayton, om du tänder en cigg i min bil en gång till...
...så krossar jag din skalle med en betongklump.
Den här Steve McQueen-, Johnny Cash-skiten...
...är uttjatad. Skärp till dig.
Uppfattat.
Gud...
Vad har du där? 9mm? .45?
Nej, .38.
Tänkte du döda mig?
Jag funderade på det.
Ta fram den då.
Kom igen.
Deras blod kommer att färga väggarna på det där skithaket på Kent Street.
Döda mig eller låt bli. Det spelar ingen roll. Det blir inte jag.
Jag dödar inte oskyldiga.
Nej, det blir gorillan
som ser på när din lilla flicka leker på gården.
Han kommer att slita dem i stycken och dansa på deras kroppar.
Så det är bäst att du håller .38:an där den är, för...
...jag är den enda vän du har.
Vad händer nu?
-Vart ska du? -Vi ska arbeta. Kom.
Varför jag?
Du har spillt mjölken, så du får städa upp.
Jag hatar de här småstäderna.
Illinois, Mississippi, Massachusetts, Arizona.
Vet du vad de alla har gemensamt?
Allt.
Vem är du?
Jag är bara en man.
En man som raserar hela min värld.
Din värld?
Det här är inte din värld, ditt liv. Du har ingen kontroll över skiten.
Visst.
Vad ska du med den till?
Vi är bara materia på kollisionskurs med varandra.
Tills vi bryts ner eller stoppas. Det är allt.
Okej.
Så om inget har betydelse eller orsak. Vad gör vi då här?
För hans skull.
Klockan klämtar för doktorn.
Följ efter honom.
Kör upp jämsides med honom när vi når motorvägen, som om du tänker köra om.
Nej, det går inte.
Det är enkelt att köra. Att inte få ta farväl är svårt.
Vänta! Nej, nej!
Hej, polischefen. Hör du mig?
-Varsågod. -Åk till Ghost Hill Road...
...två kilometer från 24:an.
-Vad är det? -Singelolycka. Skottskadat offer.
Okej, jag är på väg.
Håll dig under 80.
-Vi borde skaffa en annan bil. -Nej, jag är klar. Jag gjorde vad du sa.
Vi är inte klara än. Håll dig under 80.
Om du låter dem vara så gör jag vad fan du vill.
Det vet jag.
Vänta! Ms Whitney!
För helvete! Vad fan är det för fel på dig?
Förlåt, men det är brådskande. Jag har skäl att tro att ert liv är i fara.
Jag vill att ni packar ett par saker och följer med mig.
-Det kan du glömma. -Ms Whitney...
Jag struntar i det som hände på kliniken. Jag håller mig borta från det.
Okej, som ni vill. Är det okej för er, med ert godkännande
att min poliskollega stannar kvar?
Så länge han inte är på min mark skiter jag fullständigt i vad han gör.
Jag förstår. Tack så mycket. Tack... Gud, var barmhärtig.
Nu sitter vi i klistret.
I klistret?
-Vad fan vill du att jag ska göra? -Det känns som om du är arg på mig.
Arg som om det inte var du själv som stal från några rika och mäktiga människor
under pistolhot, men misslyckades.
Som om det som sker nu inte är ett direkt resultat av dina egna handlingar.
Det är känslan jag får.
-Jag bad inte om den här skiten. -Jo, det gjorde du.
-Polisen. -Ja, hej.
Ni måste till 46:ans mack. Det ligger en kropp i en bagagelucka. Skynda er.
Kom igen.
-Nej. -Jo.
Jösses. Herregud.
-Är hon död? -Inte än.
Vad i helvete?
Gör det.
Nej. Nej, dra åt helvete. Håll dig fan borta från mig.
Shelby... Jag dödar inte oskyldiga. Det sa jag.
Jag tänker fan inte göra det.
Jag ska visa dig en sak på en gång.
Men jag varnar dig innan jag gör det.
Det kommer att bli väldigt obehagligt.
-Jag dödar dig. Jag lovar det. -Okej.
Gör det bara.
Vi måste dra.
Kom igen! Vi måste dra. Nu.
Skynda dig.
Fan.
Kom igen! Kom igen! Helvete också.
Var fan har du varit?
Det är inte schyst, Bodie. Vi fick alla larmet.
Du tog fel beslut. Hon är död.
-Jag vill döda dig. -Det vet jag nog.
Din familj är på väg.
-Va? Hit? -Nej, men i närheten. De är i säkerhet.
Helvete.
Håll dig lugn, Shel.
Hej, polischefen.
Shelby.
Vi har nog inte träffats.
Det är min nya sponsor från New Orleans.
Fred Ellsworth, Ellsworth Construction.
-New Orleans? -För det mesta.
Men jag ska starta en butik i trakten.
Och jag vet att lokal marknadsföring med en ung talang är bra.
Dragracing?
-Vad har du gjort där? -Jo, jag rev mig på...
Jag rev mig på dörren när jag klev ur hans gamla bil. Klantigt av mig.
Okej. Har ni ett morgonmöte?
Vi ska jaga vildsvin.
-Jaså? -Det stämmer.
"Visa storstadsbon hur det går till", sa han.
-I de där? -Jösses, det hoppas jag inte. De är...
-De är för dyra för att skita ner. -Var lugn. - Han ska få stövlar.
-Skönt. Haka på om du vill, polischefen. -Nej.
Shelby jagar med båge. Det är för ungdomar.
För mycket spring för mig. Jag gillar att hålla avstånd,
så att de inte ser mig.
-Då vet jag vad som väntar. -Ja, det gör du.
Är Caroline och Mila fortfarande kvar i Tupelo eller vad?
Ja. Veckan ut, skulle jag tro.
Mila älskar det där lilla huset på Kent Street.
-Kom och snacka med mig, Shelby. -Ja, gör det.
-Har du sett Trey? -Nej, inte sen förra veckan här.
-Vi har hittat hans bil. -Är det sant?
-Ja. Firestone-fabriken, helt förstörd. -Fan.
Klassar ni honom som saknad?
Är allt bra med dig?
Ja, vi gör oss redo för att gå ut.
Vill du berätta nåt?
Vad som helst?
Gör det.
-Rånet på kliniken för några dagar sen... -Ja?
Jag tror att det var Trey.
-Tror du det? -Ja.
Ja och mordet. Det på läkaren som skedde igår kväll.
Ja, jag tror att Trey kanske försöker städa upp.
Jag är orolig, farbror Bodie.
Ja, det var över hundratusen. Det kan förändra en mans liv eller förstöra det.
Talar du sanning?
-Okej. Hör av dig om du springer på Trey. -Det gör jag.
-Vad var det du hette nu igen? -Fred.
-Fred. Angenämt. -Trevligt att träffa dig.
Var försiktig med vildsvinen. De är riktigt fula.
Och de kommer att ställa till det för er. Beten tränger sig igenom dig utan problem.
Och lämnar dig att förblöda.
Jösses.
Tack för varningen.
Då så. Ge er efter dem. Japp.
Vi ses, polischefen.
Ring upp polisen i Tupelo. Efterlys Caroline och Mila Connors.
Ta fram Carolines flicknamn och Kent Street.
Det är allt jag har. Gör det på en gång, Ben.
-Uppfattat, Bodie. -Vi ses på stationen.
Vad sa han?
Han letade efter killen du dödade med sopsäcken.
Var är han?
Borta.
Det är nästan dags. Ta mig till min bil.
Tänker du hugga mig eller skära halsen av mig?
Kanske båda.
Vem är stridsyxan?
Den som lärde mig att det inte handlar om hur hårt du slår utan hur vass den är.
Få se om jag fattat rätt. Småstadsracerförare med Parkinsons...
...kämpar för att få ordning på ekonomin för fruns och dotterns skull.
Det var som fan.
Vi spelar alla med de kort vi får, antar jag.
Du kämpar på.
Du kämpar fortfarande så gott du kan.
Det är så vi funkar.
Vilka är vi?
Människan.
-Allihop. Inte fan vet jag. -Inte alla.
Vad fan bryr du dig om det för? Va?
Fan. Efter igår kväll, efter den här jävla veckan vill du fortfarande trycka ner mig?
Du dödade min frus bror. Du tvingade mig att döda den där kvinnan.
Jag snodde pengar från fel människor. Jag förstår det. Jösses.
Jag har gjort allt du sagt. Jag försöker bara få tillbaka mitt jävla liv...
...vad som nu återstår av det.
Vi är alla på väg åt samma håll.
-Gäller det dig också? -Jag vet att jag gör det.
Det är skillnaden på mig och människor på såna här platser.
De är omedvetna.
Ja. Du snackar hela tiden om hur meningslöst allt är.
Det gör du bara för att rättfärdiga alla hemskheter du gör.
Om det finns en värld där allt det här har betydelse...
...så är det den här.
...du behöver inte vara ensam. Här på Heeley Family begravningsbyrå...
...står vi vid din sida för att hjälpa dig under den här speciella tiden...
...med kvalitet och tjänster och gravstenar som du har råd med...
Jösses, det kan man räkna med.
När din bransch är döden i en stad som den här så går det strålande.
Gravstenar till halva priset.
Folk dödar varandra för småslantar och de lägger en sten över din ruttnande kropp.
Eller ring: 424-98...
När mina föräldrar dog saknade de de där småslantarna.
Det tog mig åratal att spara ihop för att ersätta trägravstenen kyrkan donerat.
Vad var poängen med det?
Vi ska skatta oss lyckliga om vi får en hyfsad viloplats när det är dags.
Nåt som säger: "Vi var här."
Jag var nio år.
Jag kom hem från skolan och hittade min pappa död på köksgolvet.
Han sköt skallen av sig med ett gevär.
Men först hade han skjutit min mamma med två skott när hon var i badkaret.
Fan. Rättsläkaren tog dem. Jag såg på. Jag hade ingen aning om vart.
Nån avlägsen släkting tyckte väl att det var bäst för alla
att kremera dem och slänga askan.
Jag vet inte.
-Var är de? -I säkerhet. Jag sa det.
Det har du mitt ord på.
Så det här är han?
Vänta, vad är det frågan om?
Vet han inte?
Vet vad?
Nå? Gör det.
Nej, nej.
-Jag gjorde allt du bad om. Allt. -Det gjorde du.
Du sa att du inte dödar oskyldiga. Det sa du.
Jag såg dig döda den där kvinnan, Shel. Jag såg på när du gjorde det.
Fan!
Vi är alla på väg åt samma håll.
Ja.
-Det var nog allt. -Jag tror det.
Åker du tillbaka till New Orleans?
-Kanske. -Då så.
-Var det nåt mer? -Ja.
Fan.
Vad i helvete, Clayton.
-Vi är en familj. -Det har vi aldrig varit.
-Hej, Caroline. -Hej.
-Vad gör du här ute? -Det vet jag inte, ärligt talat.
Jag behövde omges av nåt högljutt.
Det är det.
-Hur är det med Mila? -Hon är hos mina föräldrar.
Efter allt som hon gått igenom... Jag vet inte.
-Det är nog bra att hon får lite distans. -Ja, det är nog bra.
Var är han?
Caroline... Jag vet inte.
Kommer jag att se honom igen?
Jag hoppas verkligen det.
Ska vi leka en till lek?
Bara kaffet.
Okej.
Din tur...
Vad vill du bli när du blir stor?
Rofylld.
-Bodie. -Ben.
Jaha, då var vi klara.
Du, Ben...
Du är schyst.
Översättning: Angel Hammer JuneFirst AB