Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SREĆNICA
Nemoj da brišeš. -Napisaću ti opet.
Samo ne diraj. -Zaboravili smo bradavice.
Izvinite, nova je.
Kako je naš gost?
Psiholog ga već priprema.
Sud nema dokaza
da je reč o ubistvu.
Nema dokaza, to je to.
Žena mu je stalno bila bolesna, a on ju je izvodio na hladnoću.
Možeš li da zamisliš? Budala.
Ako sud nema dokaze, onda mi moramo da ih nađemo.
Imam ideju.
Naša uprava ne voli iznenađenja.
Ali ja ih volim, to je važno. -Vrlo su zadovoljni vama. Sviđa li vam se?
Spremna sam.
Čekaj.
Bradavice.
Mitja.
Daj joj otkaz. -Naravno.
Daj mi papire.
Jesi li spremna? Rasturi! -Drugačije ne može da bude.
Ja sam Srećnica.
SREĆNICA
Pušili ste i pili dok vam je žena ležala bolesna?
Da, pio sam... -Koliko ste pili? -Zašto?
Pogledajte ga, izgleda kao neandertalac!
Jednostavno recite jeste li pili i koliko.
Da, pio sam. Popravljanje brodova nije lak posao.
Teško je, morate da razumete.
Morao sam tu i tamo da se opustim. -Tu i tamo?
Da, tu i tamo.
Razumem. Teško je brinuti se za ženu prikovanu za krevet.
Pogotovo na barži, na kojoj su loši uslovi.
Uzgred, zašto živite na barži? -Priča je sledeća.
Od detinjstva sanjam o tome da imam vlastiti brod... -Snovi...
Da... Fabrika je prodavala baržu.
Prodali smo stan i kupili baržu. -Jesam li dobro razumela?
Prodali ste ženin stan? -Da, lekari su rekli da Nadji treba svežeg vazduha.
Da se brže oporavi. -Da.
Jedno je živeti unutra, a drugo na svežem vazduhu.
I ja imam dušu. -Dušu! Valentine, recite nam.
Gde vam je bila duša kad ste izbacili Nadju napolje na -15 stepeni?
Zar vam je nije bilo žao? Jeste li želeli najbolju smrt za Nadju?
Bezbolnu? Jeste li isplanirali ubistvo ili se dogodilo spontano?
Ili su vam prijatelji rekli kako to da uradite?
Ubili ste svoju ženu, da li vam je to jasno? -Zaveži!
Ne znaš ništa o nama! Kučko bezosećajna!
Nisam ni pipnuo Nadju! Pustite me! -Obezbeđenje! Zovite policiju!
Istina je ponekad vrlo okrutna.
Možemo zažmuriti i pretvarati se da je ne vidimo ili platiti visoku cenu.
"Da li je to cena istine?"
Kao da sam slomila ruku. -Da li te boli?
Da, udarila sam se. -Sutra moraš otići kod lekara. -Prestani, nisi mi mama.
Jesam. Zakazaću ti pregled sutra. -Razgovaraćemo posle.
Pogledaj ovu fotografiju. Šta da napišem?
Pa... Cena istine. -Pa da! -Pogledaj koliko krvi.
Koliko krvi... -Više krvi... -Više lajkova...
Dobro jutro.
Obožavam tvoja ramena.
Ako me budeš tucao, ne budi me. -Ustani, imam još 20 minuta.
Šališ se? Došla sam kući vrlo kasno. I nos mi je povređen.
Posle ćemo o tome.
Slušaj, masturbiraj u čašu, a ja ću to posle uneti u sebe. Obećavam.
Hej... Dogovorili smo se.
Baš si dosadan.
Podigni noge.
Znaš kako kažu, to povećava šansu.
Vruća si. Jesi li dobro?
Idem da se pozabavim tvojom sinoćnom emisijom.
Svi govore o tvom licu... -Nina, molim vas, lezite.
Je li ovo neophodno? Išla sam na analizu krvi, a ruka mi nije slomljena.
Da, u vašem slučaju je neophodno. Lezite i skinite rukav, molim vas.
Ima nekih promena u strukturi kosti. Potrebna su dodatna testiranja.
Jeste li alergični na neku vrstu anestezije? -Mislim da nisam.
Evo male injekcije. -Boli li? -Ovo je gotovo bezbolna procedura.
Mitja, daj, nije to ništa. -Možda će malo peckati.
Nemoj se usrati u gaće.
Sačekaćemo da anestezija počne da deluje.
Jesi li dobro? -Da.
Onako. -Osećate li išta kad vas ovde dodirnem?
Započećemo. Ako vas bude bolelo, slobodno recite.
Hajde, izdržite.
Nemoj nikome ništa da kažeš, mogu sama to da rešim.
A i ne želim da rizikujem svoju emisiju.
Nisi se nimalo promenila od školskih dana.
Ali ovo je vrlo ozbiljna dijagnoza.
Osteosarkom, drugi stadijum. Ne možeš sama. Moraš da kažeš Andriju.
Prestani. Sedi.
Dobro.
Šta moram da uradim? Neću umreti, zar ne?
Nisi kod zubara, nisi samo prehlađena.
Moraš biti voljna da živiš. Tada će nas biti troje.
Znaš... Lečenje raka je dugačak i kompleksan proces.
Prvi korak je hemoterapija.
Neću reći ništa Andriju.
Ali moraš da uradiš sve što kažem.
Rak je trka s vremenom. I moramo da pobedimo.
Dakle... Započećemo s hemoterapijom.
Trajaće četiri dana, počinjemo sutra.
Ne, ne mogu sutra. Počnimo sledeće nedelje.
Sokil, zezaš me?
Neke majke nije trebalo da rađaju. Slažete li se?
Imala sam nekih problema...
Bilo je nekih nijansi. -Nijansi? Mala nijansa zvana bipolarni poremećaj.
Da, ali lečim se.
Lekari su potvrdili da mi je bolje i...
Imam pravo da vidim svog sina. -Nakon što ste ga tukli i ignorisali?
Nijednom ga niste zagrlili ili držali u naručju.
Zašto ste ga rodili? Da se pojavljujete na TV-u govoreći da ste majka?
Šta možete da mu date? Baš je zrelo od vas što bipolarni otimate dete!
Možda leži negde mrtav.
Zašto... radite ovo?
Osećate li se bolje?
Zar vas niko nije voleo?
Mogu li?
Sedeću malo ovde.
Šta ti je?
Hemoterapija. -Uvek je tako posle nje. Je li ti ovo prvi put?
Da. Zašto si u kadi?
Lekari su me otpisali pre dve godine.
Na mene hemoterapija ne deluje, otporan sam tip.
Kupujem ilegalan lek i ubrizgavam ga sebi noću, pomaže mi medicinska sestra.
A koji rak imaš? -Limfom. Želiš li da vidiš? -Ne.
Šta je to?
Dan smrti.
Umrećeš na taj dan?
Teoretski, uopšte neću umreti.
Ja sam Anton Besmrtni. Smrt je moja devojka.
Smrt?
Nisi mogao da nađeš živu devojku? -Smrt je jedino što je zapravo živo.
Da...
Kako se zoveš?
U kom smislu? -U normalnom. Kako se zoveš?
Nina Sokil.
Zar ne gledaš televiziju?
Ti si neka TV princeza?
Ma jebi se.
Čekaj.
Pusti me.
Pušićemo. -Ne, od trave mi bude muka.
Ali već ti je muka.
Trava će pomoći.
Ozbiljno. Hajde.
Šta si ti?
Da li me se plašiš?
Ničega se ne plašim. -Onda se opusti.
Znaš li da su i dinosauri bolovali od raka?
Kako to misliš?
Naučnici su im u kostima pronašli crveni ahat.
Ahat?
Dokazali su da je to rak kostiju.
A kad umreš, za milion godina pretvorićeš se u kostur od ahata.
Pažljivo.
Mašo!
Upoznaj Ninu Sokil.
Nina, ovo je Maša. Nataša, Kolja. -Zdravo!
Maša je u remisiji, vodi grupu za podršku pacijentima.
Bođa, jesi li ozbiljan? -Trebalo bi da dolaziš ovde.
Dođi, pridruži nam se. Lepo je, nema pravila, samo razgovaramo.
I anonimno je, ako ti je to važno. -Rak može da zahvati svakoga.
Je li zbog ovoga podnošljiviji? -Da, kad razgovaramo.
Ne mislim da rešavam vaše probleme. Ne zanima me vaša sekta. -Nina...
Pozvaću taksi.
"Rešite se loših životnih vibracija.
"Sve što je napolju takođe je i unutra.
"Započnite s prehranom. Trebalo bi da jedete više zelenog.
"Grašak, zelenu salatu, brokoli...
"Što više zelenog jedete, terate više negativne energije iz života.
"Oslobodite se negative. Vaše misli i osećanja su materijalni.
"Ako vas nešto već dugo unesrećuje, vreme je da se toga rešite.
"Očistite svoj stan.
"Čistoća oko vas znači i čistoću u vama.
"Imate samo sebe. I svemir vas voli."
Zdravo. -Zdravo.
Baš sam umoran.
Kako je bilo na poslovnom putovanju? -Dobro.
Šta se dogodilo frižideru?
Znaš li da se ovi američki "sitkomi" ne snimaju pred publikom?
Odlaze s jedne lokacije na drugu. -Nina...
Gde je sva hrana? -Sve sam kupila, u frižideru je. -Ne...
U frižideru je samo trava.
Važno je jesti puno zelenila da se rešimo negativne energije.
Grašak, zelenu salatu, brokoli...
Uprava TV kanala žali se na tebe.
Jesi li znala?
Nina...
Nestalo je nešto novca s našeg računa. Želiš li nešto da mi kažeš?
Uzela sam novac za mamu. Vratiću ga posle, dobro?
Za mamu? -Da.
Zašto si tako ljut? Ovako. Udahni i broj do sedam.
Izdahni i broj do sedam.
Čiste vibracije... -Čiste vibracije? -Da.
Uprava me stalno gnjavi zbog tvoje cene istine.
A kakav je tebi bio dan?
Predivan.
Vi i Andrij sigurno ste presrećni.
Dete je pravi blagoslov. Baš mi je drago zbog vas.
Stalno ste na snimanju. Ali prava sreća je u nečem drugom.
Sad vam je sigurno teško, ali ovo su vam zapravo najsrećniji dani u životu.
Zamislite kad vam to maleno biće kaže "mama"... -Jebi se.
Molim?
Jebi se. Rekla sam da odjebeš! Napolje!
Šta se dogodilo?
Šta si joj uradila? -Previše brblja. Otpusti je.
Srećnice moja... Ovo nije nikakva sreća.
Nina...
Šta ti je s licem? Ko je ta Mona Liza?
Zar ti nije dosta davanja otkaza ljudima?
Ponestaće nam šminkerki.
Devojčice moja talentovana.
Ti si moja Srećnica.
Šta ti se događa?
Šta ti je?
Nina...
Šta ti je?
Sećaš li se onog pregleda? -Ne.
Ne...
Ne, ne... -Imam rak.
Hoće li ukinuti emisiju? -Ne, zašto bi?
Svi mi idu na živce.
I stalno mi je muka. Stalno osećam neke trnce i imam grčeve.
Ne mogu da spavam.
Sve će biti u redu?
Naravno.
Imaš li travu?
Samo kokain. -Nećeš valjda...
Evo... -To je to. Idemo.
Prigušite malo svetla. I dajte krupni plan.
Rekao sam: "Krupni plan!"
Nina, jesi li dobro?
Vrlo si bleda. Šminkerko!
Pogledaj, zvezda ti je bleda.
Jesi li dobro?
Kafa. Devojke, donesite nam kafu. -Alina, donesi Nini kafu.
Možeš li da radiš?
Da, naravno.
Promenimo osvetljenje.
Uđi, čekaj i budi tih.
Tiho, nemoj da galamiš.
Tiho. Izuvam se i...
Zdravo. -Upoznaj Andrija.
Andrij, ovo je...
Dođavola, Nina! Povratila si mi po cipelama. -Mogu i da ih popišam.
Gde si se tako napila?
Nemoj da gledaš.
Želim da muzika bude tragična, bolna...
Da svi budu tužni.
"Hladno je... S kim god da si...
"S kim god da si..." -Pij, pij!
Želim da me kremiraš. I da prospeš moj pepeo u more.
Ne u jebeni Dnjepar. U more.
Galebovi će plakati. I fjordovi... Biće tragično, svi će plakati.
Da... A ko su to svi? Moramo da pozovemo ljude.
Sigurno ćemo pozvati Mitju.
Pozvaćemo direktora kanala, to je obavezno.
Šminkerku?
Sećaš li se kako se zove šminkerka?
Znaš, ne moraš da dođeš. Ne želim te na svojoj sahrani.
Neka Mitja sve organizuje, on me jedini voli. -Jesi li završila?
Znaš, ljudi s karakterom poput tebe umiru poslednji.
Jesi li gotov? -Da, idem da spavam.
Imam rak.
Životinju? -I to je opcija. -Kakav rak?
Već si me izludela svojim izlivima!
Rak kostiju. Osteosarkom, drugi stadijum.
Nisi ovako zamišljao naš život, zar ne?
Mislio si da ću imati svoju emisiju, da ćemo imati dete...
Gde? Kada?
Saznala sam pre otprilike mesec dana.
Bila sam kod dr Maksimčuka.
On zna? -Da, preklinjala sam ga da nikome ne kaže.
Zašto?
Zašto mi nisi rekla?
A o čemu nas dvoje razgovaramo?
Mislio sam da imaš ljubavnika.
Šta je tako smešno?
Sve je smešno. Ti, ja, mi... Imam smešnog ljubavnika.
Imam najsmešnijeg ljubavnika i jebemo je vrlo smešno!
Pusti me! I dinosauri su imali rak!
Velociraptor i brontosaur!
Pusti me! Imam ruke od ahata, noge od ahata, srce od ahata!
Ne luduj, ti nemaš srce.
Hladno mi je.
To je to... -Da? -Da, kul.
Pozdrav. -Pozdrav.
Ja sam Nina Sokil i alkoholičarka sam. I inače to radite ovako?
Barem sam došla.
Sedi. -Mogu li da dobijem malo vina?
Ne sme da se pije dok si na hemoterapiji. -Ali ti piješ.
Ovo je sok. -Ali imate vino. Želim malo vina. -Dobro.
Sipaću ti vina.
Mogu li nešto da te pitam? -Da.
Hemoterapija mi se završila pre tri dana,
ali meni je sve gore i gore. Možda su mi dali pogrešnu dozu?
Ne, to je normalno. Treći dan je intoksikacija najveća. Proći će.
A onda za 21 dan sve ponovo. Je li tako?
Sva četiri dana hemoterapije...
A... Koliko puta? -Svako je drugačiji. -Koliko si ih ti imala?
Trideset dve.
Kako si to izdržala?
Jednostavno sam htela da živim. I želim tebi isto to.
Pozdrav, pogledajte ko je sa mnom! -Anton!
Drago mi je što te vidim.
Kako si?
Ura za Antona!
Okupimo se. -Za Antona!
Živeo večno!
To je moje vino. -Toliko dugo sam želela da popijem pravo vino!
Onda popij sve, neću piti za tobom. -Izvini... -Zašto si tako ljuta?
Šta se ovde događa?
Mislila sam da se podržavate i razgovarate o raku.
A vi samo priređujete zabave. Toliko vas plaši da se suočite s istinom?
Plaši li nas suočavanje s istinom? Možda tebe plaši.
Šta?
Želiš da razgovaramo o raku? Razgovarajmo.
Povraćaš, bojiš se da ćeš umreti.
Lekari su gadovi, prijatelji i rodbina su te napustili, novca nema.
Šta još? -Loša probava. -Trepavice ti se lepe. -To je Natašino.
Kosa ti opada.
Slavimo dan moje smrti. Trebalo je da umrem pre dve godine.
Mogla bih da izrecitujem svoju pesmu... -Nataša. -Kolja, upali muziku.
Plešimo! -Antone, hajde! -Dođi, Antone!
Jednostavno se opusti. -Hajde!
Jeste li ozbiljni? Ovo nije šala?
Dakle, vino nije dozvoljeno, a ovo je u redu? -Ko kaže da je u redu?
Da li je ovde slobodno?
Sedi li neko ovde? Možda si s prijateljicom.
Šalim se. Nismo u javnom prevozu, zar ne?
Nataša, nemoj da plašiš ljude.
Mikolajevna, ovo je moja prijateljica. -Ja?
Dušo, sad će antiemetik da deluje, biće dobro. Ići ćeš u bolnicu.
Sad lezi i udahni.
Ne deluje, ali kola mnogo pomaže. -Ne.
Daj.
Je li ti to muž?
Srećnice, to znači da te voli.
Znaš, lekari su mi rekli da onaj ko ima novca živi.
Pa je moj muž otišao da radi kao vozač kamiona.
Nisam ga videla nekoliko meseci. Zajedno smo od srednje škole.
Mnogo mi nedostaje.
Uskoro će se vratiti i ići ćemo u Pariz.
Pariz!
Mogu li nešto da te pitam? -Aha.
Ko te tako oblači? -Molim?
Sva si... Šarena si.
Zar ne osećaš ovaj miris? Miriše na mrtvačnicu, na smrt.
Za svaku hemoterapiju oblačim se kao da je slavlje.
Zašto bih se ponašala kao da sam došla da umrem?
Kao da sam već mrtva. Ovako sam srećnija, kao da sam na slavlju.
Slušaj... Izvini, bila sam bezobrazna neki dan.
Zaboravi to. Oprošteno.
Znaš, radila sam kao kuvarica za radnike.
A kad su saznali da imam rak, zbog straha su prestali da naručuju od mene.
Tada sam se zabrinula, ali sad nemam vremena da brinem o takvim stvarima.
Čuj, ne brini. Svima se to događa.
Porašće opet.
I meni nedostaje moja kosa. Čak sam joj napisala pesmu. Poslušaj.
"Ja i maslačak.
"On ima svoj život, a ja imam svoj.
"Ali imamo nešto zajedničko.
"Nakon hemoterapije mi je otpala kosa. Možda sam slična njemu, bez težine.
"Juče su bili žuti dani.
"A danas je umor.
"Ili bela bol.
"Let u nepoznato.
"Ali to je njegova uloga.
"To je neizbežno.
"Ne, jednostavno sam tužna.
"Uopšte nismo slični..."
Izvinite što kasnim.
Šta je ovo? -Nina...
Srećnice moja.
Kako ti se sviđa tvoj novi alter ego? -Nina, velika sam obožavateljka.
Drago mi je što si mogla da dođeš, čula sam da si bolesna, ali...
Velika mi je čast... -Koji je ovo đavo? -Andrij ti nije rekao? Trebalo je.
Ustani, dušo. Ideš napolje. Hajde!
Nina...
Ovo je moja emisija!
Moja!
Sveta.
Ali imate...
Ono što počinje na R.
Na R?
Rak.
Nije gonoreja, nije prehlada. Rak, jebote! Nije zarazno!
Reci "rak".
Hajde, dušo, hajde. Rak. Jednostavna reč, tri slova. Rak.
Reci "rak". Razumeš li me? Rak, jebote! Samo rak. -Nina...
Idi kući.
Molim te. -Šta?
Oporavićeš se i vratiti.
Svi želimo da budeš zdrava.
Evo.
Ti?
Ti si rekao svima?
Uradio sam to za tvoje dobro.
Sad ćemo se zajedno nositi s tvojom bolešću i vratićeš se.
Kao kraljica.
Ti si moja Srećnica!
Gori u paklu!
Je li to bila tvoja odluka? -Ne, ali podržao sam je.
Ma naravno, jebote! Šta će mi moj život? -Znaš da sam u pravu.
Ostavi to i idemo da večeramo.
Moraš da se usredsrediš na lečenje.
Kuda ideš? -Kod mame. -Kod mame? -Da.
Kuda? Na groblje?
Znaš da je umrla, a nijednom me nisi pitao kako sam?
Znaš.
A sada mi uzimaš život, sve za šta dišem?
A ja? Jesam li ja deo tvog života?
Nemoj da ideš, preklinjem te. -Pusti me!
Malo se strpi.
Vratiću te na posao.
Ne volim te.
Znam.
Ovo je patološki prelom.
Potrebna je hitna egzartikulacija. Pripremite operacionu salu. -Šta je?
Zamolio sam te da paziš na ruku. -Žao mi je.
Reci nam šta moramo da uradimo i uradićemo.
Nakon preloma ćelije raka otišle su u krv,
u meko tkivo, svuda. Moramo to odmah da zaustavimo.
Šta je potrebno? Novac nije problem. -Ovde je reč o spasavanju života.
Ali spašćeš me, zar ne?
Bođa, Bođa...
Ne brini.
Ovde sam.
Zašto... -Zaspaćeš i sve će biti u redu.
Jeste li spremni da zaspite?
Malo će vam se zavrteti. Zažmurite i spavajte.
Šta je tamo?
Gde?
Ruka...
Ruke više nema.
To je zavoj. Pod njim je rana, zarašće. Za dve nedelje vadimo šavove.
Ja...
Osećam...
Ruku. Pomeram prste.
Smirite se. Biće bolje.
Ne može ovako.
Šta?
Sestra kaže da se dobro oporavljam.
Nina, pogledaj desno. -Šta je tamo?
Nina. Pogledaj desno.
Kako si? Kako je društvo?
Same ćemo, hvala.
Mašo, šta to radiš?
Ili se suoči sa stvarnošću ili će te stalno udarati.
Niko ti neće stalno brisati tvoju zvezdanu guzicu.
Moraćeš sve sama, razumeš? Pogledaj desno, jebote.
Dobro. Onda ću smrdeti.
Dobro. Bez ručka nema ni deserta.
Znaš...
Ti si kao debela striptizeta. Savila si šipku.
To znači da preterujem? Zašto?
Tvrdiš da ti je sve u redu s rukom. Evo ti onda lavor, pa se operi sama.
Nina, hajde. Sama.
Hajde, hajde...
Ipak možeš.
Jesi li sigurna?
Dobro.
Nemoj da odustaneš. Znaš da te volim.
Nataša...
Nataša. -Zaboga...
Antone, daj. -Dostava...
Ne morate da se izuvate.
Kuhinja je tamo? -Aha.
A ja sam mislila da živiš kao princeza.
Pomoći ću ti.
Hvala.
To si ti kad si bila dete?
Baš si lepa.
Pogledajte kako je lepa.
Buduća zvezda.
Izgleda kao dečko, zar ne? -Možda. Slušaj, Nina, sve smo ti objasnili.
Mislim da ćemo ići kući.
Možete li malo da ostanete?
Šta to radite? -Smešno je, Nina.
Svi smo to prošli. Imaćeš dobru frizuru, imaš kul oblik lobanje.
Molim te.
Ali ako ti ne odgovara, ostaviću ti mali deo da možeš da ga češljaš.
Ništa napadno.
Strašno lepa.
Penzionisani klovn. -Ozbiljno... Rugaš li se ili šta?
Slušaj, a ovde sebi možeš da napraviš tetovažu. Kao Anton.
Kakvu tetovažu? -"Ne psuj, ne svađaj se i ne glupiraj se."
Zapamtiću to, hvala. -Princezo, pogledaj.
Ovo si ti.
A ovo...
To smo mi.
Mi te štitimo.
Sve će biti u redu.
Obećavam.
Smešna si.
Slikaj je.
Legendarne fotografije, jednom ćeš ih pokazati unucima.
Jebote...
Tiše, tiše... Uozbiljite se.
Nisam u kadru. -Podigni se.
Ne zanima me to. -Dođi. Biće odmah.
Samo nemoj da piješ vodu.
Šta osećaš? Ne deluje?
Slušaj, ko je ova divna žena?
Ko je ova divna žena?
To mi je mama.
Umrla je.
Pre godinu dana.
Nisam nikome rekla.
Ovo je baš lepo! -Otvori usta, kaži "A"!
Ima li neko ogledalo? -Ne, zašto?
Obećala sam vam glamurozan život. -Šta ćemo sad?
Ja sam za. -Ovo je poslednji Mitjin poklon.
Kartica... -Takmičimo se. Udahni kroz nos. -Čekaj.
Antone, želiš li malo? -Ne želim. -Neće. -Biće veselo! -A nećeš ni ti!
Maša, nisi ti bez posla, ćelava, bez ruke i s glupim prijateljima.
Jedna nozdrva je zatvorena, a uvlačiš u drugu...
Antone, dođi. -Slušaj, ni nama nije lako u životu.
Ako nisi primetila.
Zašto se stalno sažaljevaš?
Imala sam život, a sad je uništen.
Trudim se da se naviknem, uradim nešto, budem vam prijateljica.
Trudiš se da nam budeš prijateljica? Nina se trudi da nam bude prijateljica!
Mašo, ne moraš da se hvataš za svaku reč. -Nismo dovoljno dobri za tebe?
Mašo! -Nataša! -Je li povukla? -Povukla je skoro sve!
Nataša! -Zovem hitnu pomoć.
Jebi se i ti i tvoj glamurozni život! -Mašo! -Stižem!
Nina...
Kako se osećaš?
Ćelava sam i nemam ruku.
A kako ti se sviđa ovde?
Pomalo je odvratno.
Zašto nikome nisi rekla da ti je majka umrla, Nina?
Jednostavno... Nisam mogla da se nosim s tim.
Bojim se.
Prestanite!
Prestanite...
Prestanite! Prestanite! Molim vas... -"Nina."
Nina. -Nina...
Standardna hemoterapija nije delovala.
Sokil, čuješ li me?
Hemoterapija nije delovala.
Nina, slušaj.
Doktore?
Da?
Kako je to moguće?
"Nije delovala."
Šta si rekao?
Rekao si da će biti dobro!
Doktore...
Kontaktirao sam sa kolegama iz inostranstva.
Postoji jedno eksperimentalno lečenje.
Ali vrlo je agresivno i toksično.
U poređenju s prvom hemoterapijom, srce joj ovo možda neće preživeti.
Ali ovo je prilika.
Šta?
Želiš reći da...
Da ona...
Nina.
Sećaš li se šta sam ti rekao kad si prvi put došla ovamo?
Moraš biti voljna da živiš.
Onda će nas biti... -Troje. -Da, troje.
Da li je Bog uz nas?
Ili svemir?
Ali i dalje ima ćelija raka, zar ne?
Niko ne želi da umre.
Ali nekako ipak umru. -Nina...
Nina...
Nina, Nina, Nina...
Ja sam Nina Sokil.
A u našoj emisiji s Ninom...
Govorićemo o raku.
I o tome kako sam umrla od njega.
Zdravo. Šta se ovde događa?
Zdravo! -Nataša, prekrij ovo. Selimo se, pa ti neću ponuditi da sedneš.
Ne želim da sedim, došla sam da se izvinim. -Za šta?
Užasna sam prijateljica. Nataša se osećala loše zbog mene.
Nataša je odrasla, odgovorna je za sebe.
A ti si kao voz koji punom brzinom leti do pakla.
Nije te briga za lečenje, ništa ne radiš, samo se ubijaš.
Mašo...
U pravu si. Ja sam kao voz koji leti do pakla. Ceo život.
To mi je najdraža ruta.
Stvarno želim da naučim da budem drugačija. Ali mi nije jasno kako.
Evo, stojim ovde i dižem ruke.
Da bi digla ruke, moraš barem da budeš živa.
Izvini, ja...
Šta je, namirisala si kokain? -Vrlo smešno, Antone.
Ne smejem se. Želim ti dobar život, princezo.
Antone, je li sve u redu? -Sve je divno. Samo što su lekovi jaki.
Tako i treba da bude. Biću dole. -Idem za njim.
Antone!
Je li ovo sve tvoje? -Da.
Divno je.
Mama je prodala naš stan da sebi mogu da platim lečenje.
Prijatelji mi dopuštaju da budem ovde dok je klub zatvoren.
Jesi li dobro?
Antone...
Jesi li nabavio novac za lek?
Jesam li sad u tvojoj emisiji?
Slušaj, daću ti novac, dobro?
Smrti dajem samo ono što sam zaradio.
Antone, to je ludost.
Mama nema nikoga osim mene, ali želim da joj bar nešto ostane kad umrem.
Dakle, nema više bacanja novca.
Ali ti si Anton Besmrtni. Ne možeš da umreš. Živi.
Za šta da živim?
Pa...
Ne znam.
Da bi digao ruke, moraš barem da budeš živ.
Jako si lepa.
"A danas je umor. Ili bela bol.
"Let u nepoznato."
Koliko mržnje na internetu...
Pišu da smo prosjaci i da uopšte ne izgledamo bolesno.
Ali svejedno smo prikupili skoro 30 hiljada. -Hoće li to biti dovoljno?
Je li neko kupio moju pesmu?
Ne.
To sam bila ja.
Nina, reci mi iskreno. Jesu li moje pesme sranje?
Ćuti, preklinjem te. Antone, reci joj. -Pusti to...
Nisu vrhunske, ali meni se jako sviđaju.
Stvarno? -Da.
Hvala.
Zagrlimo se svi. -Zagrljaj...
Maša, dođi. -Bože, koji ste vi pekmezi...
Dođite. -Polako, oprezno!
Dobro, sledeća skica je tetovaža našeg Antona, talentovanog umetnika.
Ovu skicu ćelave žene kupio je muzičar Valerij Karčišin.
Valerij, dođite!
Uzbuđen sam jer će mi ovo biti prva tetovaža.
I to s likom predivne, ne gole, ali ćelave žene. -Da.
Koja je vrlo slična vama, zar ne?
Vrlo je slična. -Crtali ste stvarnu ženu? -Ne, iz glave.
Slična je robotu Sofiji. -Možda, ali ja sam samo umetnik.
Dobro, možete dogovoriti termin za tetoviranje.
Prijatelji, podsećam da je današnja aukcija posvećena našem prijatelju,
Antonu Besmrtnom. Sav novac biće potrošen na njegovo lečenje.
Vrlo smo zahvalni svima koji su ovde.
I ja sam se pridružila aukciji i kupila nešto. Natašinu pesmu.
Koliko znam, Nataša nije ovde? Verovatno kasni.
Ali doći će i pročitati svoju pesmu jer sam je platila i želim da je vidim.
A poslednje što se nudi jeste iskren i intiman intervju s našom zvezdom,
Ninom Sokil.
To je moje.
Onda valjda imate pravo da postavite prvo pitanje.
Mašo...
Izvini.
Napustila nas je.
Nina.
Sačekaj.
Ovo je prokleti otrov.
Uništava sve u nama.
Jednostavno mi nije jasno...
Zašto smo prošli sve ovo ako ne funkcioniše?
Ovo nije bilo za mene.
Ovo je bilo za vas.
Da možete reći: "Dali smo sve od sebe.
"Pumpali smo je kiselinom i jebenim nuklearnim gorivom.
"A svejedno je umrla.
"Ali obavili smo dobar posao."
Da... Svi ste divni, spasavate živote.
A ja sam gnjida, smetam vam!
A Nataša? Jeste li njoj spasli život?
Koliki je procenat preživljavanja, doktore?
Reci nam za našu jebenu večernju emisiju!
Za celu jebenu državu!
Ponašaš se kao zver.
Nemoguće je voleti te.
Misliš da je s tobom lako?
Ne govorim o ovome sad.
Sad si Nina Jebena Katastrofa.
Govorim o onome pre.
Jesi li tada bila savršena?
Ne radi mi to. Barem ne tako. Barem ne dobrovoljno.
Jednostavno ne mogu stajati tamo, plakati i govoriti svima da si mrtva.
Zato se saberi! Molim te!
Ne mogu... Jednostavno ne mogu više.
Nataša je sve znala. Znala je da je kraj, ali borila se do kraja.
A znaš li zašto?
Htela je da ode s mužem u Pariz.
Htela je da živi.
Ali nije dobila priliku. A ti jesi.
I žao mi je što ona nije na tvom mestu.
Zar ne želiš da se lečiš?
Kao pacijentkinja imaš pravo da odbiješ lečenje.
Možeš slobodno da odeš i umreš.
Sigurno to želiš?
Ne, ne baš.
Nikako to ne želim.
Ali učiniću to.
SREĆNICA
MEDIATRANSLATIONS