Man skulle kunna säga att vi människor är som gröt.
- Först är vi som de små havregrynen... - Det här eviga sakletandet.
Saker, saker, saker. Som om det var det viktigaste i livet.
Men när vi gjort revolution? Då får vi se vem som skrattar då.
Hellre äta gröt tillsammans än fläskkotlett ensam.
Då hälsar jag oss alla välkomna till detta veckomöte.
- Tackar. Trevligt att vara här. - Det är trevligt för mig med.
- Det min tur att vara ordförande - Och jag är sekreterare.
Ja... Då ska vi se dagens punkter.
Ett: Disk-och städschema. Två: Ekonomi.
Tre: Odling och självhushållning, och hela den biten.
Ja... Både där och angående ekonomin har vi lite att diskutera.
- Jag fick inte jobbet som fritidsledare. - Det var synd.
Det var verkligen synd. Jag var väl för gammal eller nåt.
Fyra: Rekrytering av nya medlemmar till kollektivet.
Det går ju också ganska trögt.
Vi får se om det har kommit in nya idéer sen sist.
Fem: Övriga frågor.
Om det finns några.
Då tar vi det från början. Punkt ett. Disk och städ fungerar bra tycker jag.
- Du snålar med diskmedlet. - Jaha, tycker du?
- Jag har ändå försökt öka lite. - Jo, men det blir inte riktigt rent.
Nej, det är ju dumt, naturligtvis.
Men det är både en ekonomisk och ekologisk fråga.
Men Göran... Titta här.
- Det handlar mest om temperaturen. - Jo, jag vet. Men...
Det tar emot lite. Det känns som att slösa varmvatten.
Men det blir inte rent om du diskar i kallvatten.
- Alright, varmare vatten. - Ja. Och diskmedel.
Och diskmedel.
- Både varmt vatten och diskmedel. - Ja. Uppfattat.
Och skölj efteråt i rent vatten, inte i smutsvattnet.
Jag tar till mig kritiken och ska försöka bättra mig.
- Hej. - Hej. Väckte jag dig?
Nej. Jag drömde en mardröm. Gick bara för att ta ett glas vatten.
- Hur är det? Är du ledsen? - Nej.
- Du får säga till om nåt tynger dig. - Nej, det är...
Är det disken?
Är du trött på mig? Vill du flytta härifrån?
Nej, nej...
- Det har ju varit ett ganska tufft år. - Ja.
Det måste man ju säga.
Vi får försöka få fler att flytta in här och få igång lite...
Nystart. Lite...
- Va?
Drömmen var ingen mardröm.
- Det var en erotisk dröm. - Jaså?
Ja, faktiskt.
- Det var Lena. - Lena?
- Ja. Väldigt intensivt. - Oj.
Hon dyker upp ibland.
- Det är så dumt. - JO...
Jag vaknade upp med... Ja, det var en...
En redig erektion. Som inte riktigt ville lägga sig.
- Det är bra, Göran. - Ja.
Har du hört nåt om henne senaste tiden, åren?
- Nej, det var länge sen. - Ja...
Vart sjutton tog alla vägen, Klasse?
När man tänker tillbaka... på allting.
Det gick så snabbt, alltså.
Nu sitter man här... Vart sjutton tog alla vägen?
Va? Vilken grej.
Alla bara...
- Göran! - Göran!
Ja må han leva
Ja må han leva uti hundrade år
Javisst ska han leva Javisst ska han leva
Javisst ska han leva uti...
- Grattis, Göran! - Grattis, grattis, Göran. Grattis.
- Vad är det här? Elisabeth! - Å, Göran! Jag har med Birger och Fredrik.
Nämen! Birger! Fredrik! Signe! Sigvard!
- Är det du? - Kul att se dig.
- Här är från oss. - Oj, vilken... Nämen!
- Nämen! - Jo. Åjo.
När var det? Det var... Det var då.
- Nämen, Fredrik! - Grattis på födelsedagen.
- Birger! - Jag vet inte om du minns mig. Birger.
Klart att jag kommer ihåg dig! Det är inte sant!
- Blev du överraskad? - Jag blev livrädd.
Jag tänkte: "Vad händer nu?"
- Du behöver inte vara orolig. - Aggressiva mansröster som...
Jag tänkte: "Nu har jag inte betalat skatten."
- Har du det? - Ja.
- Det är bra det. - Hej! Hoppsan.
Oj, jag är alldeles yr. Men herrejösses...
Men du, du fyller ju år. Den är från alla.
Nämen... Nämen, sluta!
Nämen nu vet jag inte...
Nu drar jag till skogs! Nej!
Sluta!
- Göran. Grattis, gubben. - Klas!
Och det här... En lie. Hallå!
Hallå!
- Grattis på födelsedagen, Göran. - Tack!
Alltså, vilken entré.
- Nämen. Inte hade du behövt... - Jo. Hej, allihopa.
- Ost och vin? - Ja. Kul att se dig igen.
- Grattis. - Tack.
Det var ju inte igår. När sågs vi?
Det var länge sen nu. När kan det ha varit...
Kom in, kom in! Inga trafikstockningar.
- Är det... Göran, så fin! - Det är Klasses.
- Klasses verk. - Fantastiskt vacker.
Han har lagt några timmar på det där, kan man säga.
- Det måste han ha gjort. - Den där är fin också.
- Man känner att det är ni som bor här. - Är det så? Är det en komplimang?
Är det bara du och Klasse, eller är ni fler?
Nej. Nu är det bara jag och Klasse. Än så länge.
Man vet ju aldrig. Vi...
- Vi är faktiskt med i Guiness rekordbok. - Jaså?
Världens minsta kollektiv.
Förlåt, det var ett dumt skämt. Jag skojar lite.
Oj, alltså. Jag är helt... Det är som en dröm.
- Jag kan inte begripa att ni är här. - Det är jätteroligt att vara här.
Signe och Sigvard, jag vet inte om ni har märkt det-
- men jag kan glädja er med att vi inte har nån tv.
- Va? - Det var ju lite konflikter om det.
Kommer ni inte ihåg diskussionerna? Du minns. Så vi har ingen tv.
Gud, det var ju länge sen. Vi jobbar ju på tv båda två nu.
Jaha? Jaså?
Ja, vi jobbar på Sveriges Television, faktiskt.
- Nämen, vad roligt! - Ja, det är lite roligt.
Vad gör ni för nåt roligt då?
- Jag jobbar med barn-tv. - Snälla nån, vad kul!
- Du också, Sigvard? - Jag gör inte barnprogram.
Jag jobbar med administration. Jag är en grå byråkrat.
Vad roligt. Det är ju fantastiskt.
Vad har hänt med er alla?
Jag är så nyfiken på vart era liv har tagit vägen.
- Göran... - Vad är det?
- Har ni husmögel? - Nej, det tror jag inte.
- Jo, det har ni. Här. - Nej, men Signe...
Jaha. Men...
Jag är lite känslig för mögel och känner att det kommer härifrån.
Jaha...
Det låter ju inte bra, men jag tror inte att vi...
- Sigvard? - Nej, här luktar jättefräscht.
- Luften är fräsch här. - Är den?
- Ja, det doftar jättegott. - Signe, det kan vara osten.
Det är ju en mögelost som luktar fränt och skarpt.
- Den är ju paketerad. - Tydlig mögeldoft.
- Är det nåt? - Nej.
Jag känner tydligt en markant och distinkt lukt härifrån.
Jag vet inte. Vi får prata med Klasse, men...
Sigvard, jag måste ha lite luft.
Jag går också ut.
Det är inte klokt. Samma gamla Signe. Jättekänslig.
Kommer ni ihåg? Ljud och doft, och ljus. Hela sinnesvärlden är aktiverad.
Därför gör hon så bra och relevant barn-tv också.
- Ja. - Just det.
- Du vet inte heller? - Nej... Bodde han hos oss?
Jag kände inte igenom honom. Fick dåligt samvete.
- Här kommer han med osten och vinet... - Jag minns inte honom.
- Vem kommer nu? - Här kommer fler.
- Nämen. Lena? - Hej.
- Grattis på födelsedagen.
Tack!
- Jag vet inte... - Det var länge sen.
- Det här är min dotter. - Vad roligt! Hej! Göran.
Hon pratar inte så mycket och har inget namn just nu.
Jaha. Nämen, välkommen. Välkomna, båda två!
Men hon är en jättebra kompis. Du kan kalla henne Kompis.
- Kompis, hej. Trevligt. - Hej, Kompis. Hej, Lena.
Hej. Jag...
- Peter. Sådär? - Nej.
- Peter Steen. - Lena. Hej.
- Hej, Lena! Tjena! - Vet du vad? Jag tror att vi...
Vi har rest så långt, så jag och min dotter behöver nog...
Det ska ju bli fest, så vi tänker att vi måste...
...tvätta håret inför festen.
- Ja, men det... - Eller hur? Du har ju ganska smutsigt hår.
Hennes hår är ganska smutsigt. Vi behöver verkligen tvätta det.
Vi tänkte ta ett dopp i ån allihopa om en stund. De som vill.
- Ja, vädret... - Det är ju jättebra.
Då går vi i förväg. Finns det schampo?
- Absolut. - Jag hämtar det.
- Vi kan ta två handdukar också. - Självklart.
Alltså...
- Göran... - Lena. Det är som...
- Tänk att det här är min dotter? - Det är så... Först kom de...
Hon är lite längre än mig, men så kan det bli med arv.
Och miljö. Att nån kan bli längre än mamman och pappan.
Fast... Ja.
Jag ska hälsa från Janne, förresten.
- Han kunde tyvärr inte komma. - Nämen, Janne!
- Vad synd. Men hälsa tillbaka. - Det ska jag göra. Men han...
- Vem är det? Vem är Janne? - Janne...
Han har fått cancer, så...
- Det har satt sig i ansiktet på honom. - Va?
Vi stötte ofta på varann för han jobbade på Utbildningsdepartementet-
- när jag var på Skolverket.
Men nu är det ju då så att de har tagit bort ena ögat på honom-
- och nu finns det risk att de ska ta bort andra ögat också.
Var tråkigt...
- Klasse, förlåt. - Nej, nej. Vadå?
- Jag blev bara så... - Nej, det blir bra.
Det var så chockartat. Alla var så snälla, glada och fina.
Och så kommer jag. Och så är det sommar och...
Jag förstår.
Du är så snäll. Jag är så jävla glad att du bjöd mig.
- Självklart. - Tack för det.
Vi tar ett dopp och sen blir vi uppfriskade och fit for fight igen.
Fan också... Jag har ingen lust att bada.
- Det är otroligt! Ja, vi ska hitåt. - Ska vi? Okej.
Jag måste säga att det här är fantastiskt! Kommer du in?
Att ni är här. Att det här händer!
Här kommer vi.
Nu ska ni få se. Förstärkaren till vanliga stereon är sönder-
- så här kommer det riktiga grejer. Va?
- Det går bra. Tack, Göran. - Vad händer nu?
- Vad roligt! - Det här är en av mina favoriter.
Fan. Jag kommer nog bli kär i Göran igen.
Jag kände det när jag såg honom. Det bara högg till i hjärtat.
Vad konstigt när det har gått så lång tid.
Gör det ont? Är det säkert? Fan, det går inte.
Jag blir galen. Det går ju inte om det gör ont.
Du får komma upp och klä av dig och hoppa i på riktigt.
- Hallå, hallå! - Du får bada på riktigt.
- Vad gör han här? - Ska ni bada?
- Vad sa du? - Ska ni bada?
- Varför är du här? - Jag tänkte kanske också ta mig ett dopp.
- Kom inte hit! - Va?
- Kom inte hit, sa jag! - Okej...
Jag vet inte vem du är.
Okej... Jag är Peter. Du kanske inte kommer ihåg mig?
- Nej. - Nej?
Men det är klart, du och jag, vi...
- Vi kanske inte... - Jag känner igen de andra, men inte dig.
- Förstår du? - Jo, jag förstår det.
Vi umgicks inte... Vi var ju inte... Sådär...
Vi var inte vad då?
Vi var kanske inte så nära.
Du menar att vi inte var tillsammans och inte låg med varandra?
- Är det det du menar? - Nej. Vi gjorde inte det.
- Nej? - Nej, det gjorde vi inte. Så...
Jag och min dotter är psykiskt sjuka. Förstår du det?
Vi är psykiskt sjuka och vill inte att du tittar på oss när vi är nakna.
Nej, jag förstår det. Det är inte därför jag kom. Ni är inte nakna.
Nu har jag sabbat allting.
Han kommer säga det till de andra och så kommer vi inte kunna vara här.
Okej. Vi tvättar håret och så...
Du vet killen han berättade om?
Jag har legat med honom.
Jag låg med en kille utan ögon.
Men han hade väl ögon då?
Jag vet inte. Han kanske hade ett öga. Som Oden. Jag vet inte...
Du behöver inte tvätta håret, tycker jag. Vi skiter i det. Du är jättefin.
Du är som Einstein.
Du är som Marilyn Monroe eller Martin Luther King.
Jag måste tacka dig för den här festen. Helt otroligt.
- Du är min bästa vän. - Du är min bästa vän.
Jag tänkte så här...
Är det inte nu vi ska sätta in en stöt och försöka få hit fler medlemmar?
- Nu? - Ja!
Det är ju nu de är mogna. Det är nu vi ska göra det.
Du såg ju hur fint de tyckte det var på baksidan.
- Jo, men det är ett stort steg. - För dem eller för oss?
Vi har ju pratat om att vi ska bygga ut med en friggebod, och garaget.
Nej! Nämen, alltså...
- Jag kan inte förstå! - Kommer ni ihåg?
- Har du haft den hela tiden? - Ja, jag har haft den.
- I alla dessa år? Var gömde du den? - Under sängen.
- Jag har gömt den under sängen i 24 år. - Nä!
Sådär!
Jag känner att detta kanske är början på nåt nytt.
- Det är början på en trevlig kväll. - Det är kanske början på en ny...
- Att vi kan starta upp igen? - Nämen, Göran!
Vad säger ni? Kan ni inte bara flytta hit? Hela bunten!
- Vi bygger ut allt! - Ja...
- Vad säger ni? Erik? - Ja, det vore väl...
Ja, hörni. Gamla kamrater...
Jo. Jag tänker att jag...
Det är så här... Tänkt att... Jo, men...
Fan vad skönt det är här.
Vi sitter bara här en stund till. Okej?
- Men alltså... - Släpp.
- Göran, hur hamnade ni här? - Ja... Hur hamnade vi här?
Vi... Vi kom hit för två år sen, ungefär.
Klas fick ju ett vikariat som slöjdlärare här.
Vi bodde ju förr i ett större kollektiv i Värmland, men...
- Det funkade inte riktigt. - Göran.
Ska du inte berätta om när du släppte ut minkar?
- - Va”? - Nej, nej, nej..
- Jo! - Nej.
Det var en massa militanta 20-åringar där.
Vi är vegetarianer, men det räckte ju inte.
Man skulle vara vegan. De lurade ut honom på en massa äventyr.
- Du har ju lite svårt att säga nej. - Vi pratar inte om det nu.
Dina barn... Vad hette de?
- Eva och Stefan. - Just det. Vad gör de?
Eva jobbar på dagis och Stefan har jobbat runt lite.
- Och Tet? Vad gör han? - Han heter inte Tet längre.
Det var fånigt av oss. Dumt namn, tyckte han.
- Han heter Jakob nu. Hans andranamn. - Jaha.
Han är läkare. Precis som min pappa. Det blir ju lätt så.
Du då? Vad gör du?
Jag jobbar kvar på ålderdomshemmet. Samma som förr, i Hägersten.
- Det är jättebra. Det är ett viktigt jobb. - Absolut.
Det är bra. Jag trivs jättebra.
För jag menar att det är ju hela... Det är hela välfärds...
Ja, absolut. Verkligen.
Absolut.
- Vad roligt ändå. - Och du då?
- Dig har det gått bra för! - Ja, herregud. Jag vet inte...
Du har ju fått fantastiska recensioner...
Jag har läst en av dina böcker.
Jag fattade inte allt. Det är inte den typen av bok jag brukar läsa-
- men den var jättefin. Verkligen.
Jaha. Tack för det.
- Hur går det för er? - Jo, det går bra!
- Behöver ni hjälp med nåt? - Ja...
Jag kan... Jag är ganska bra på att sätta upp tält.
- Är du?
- Hej:. - Hej.
- Hallå, hallå. - Hej.
- Hur går det? - Jodå... Det är bra.
Jag tänkte säga till dig, Elisabeth, att...
Jag blev ledsen när jag hörde om Rolf. Verkligen ledsen.
Tack för att du säger det.
Jag tyckte väldigt mycket om honom. Det ska du veta.
Det är ledsamt att det slutade som det gjorde för honom.
Ja.
- Det var en olycka, eller? - Ja... Eller...
- Jag beklagar. Dumt att jag tog upp det. - Nej, det är ingen fara. Det är bra.
Man vet inte om det är...
Det är inte klarlagt om han trillade eller hoppade.
- I tunnelbanan då? - Ja. Eller, nej... Pendeltåget.
- Göran! - Göran!
Anna!
Här!
Nej! Jag hade den!
- Mål! - Nej.
- Jo, det blev mål! - Nej!
- Du har en fin kostym. - Vad sa du?
- Du har en fin kostym. - Jaha. Ja...
Jo, den är fin.
- Ja! - Hallå!
- Göran, nu gör du det igen. - Va?
- Jubla inte när andra laget gör mål. - Det var ju fantastiskt!
Du har inga tävlingsinstinkter alls.
Det kommer jag faktiskt ihåg, Göran. Du har ingen tävlingsinstinkt.
- Vem är han? - Jag vet inte.
- Har du inte bjudit honom? - Nej. Det måste ha varit Janne.
Här skulle man ju kunna göra barnprogram.
Det är ju så barnslig miljö. Titta här.
Halli, hallå! Här kommer jag!
Här kommer jag. Hallå i stugan. Jag kan inte så, men...
Ta ert pick och pack och flytta hit så kan vi göra barn-tv varje dag!
Jag är jätteglad att det är så många här nu.
Det... Det känns extra bra... för mig.
Och jag...
Jag heter Erik Silverskiöld.
Jag... Jag tänker att jag ska börja med en bakgrund.
- Vi vet att du heter Erik. - Jo, jag vet.
Men jag vill att det här ska vara... personligt och inte bara ideologiskt.
Vi gör så här:
Jag återkommer senare i kväll. Så pratar vi.
- Eller hur? - Fantastiskt.
Du skulle kunna bo här och jag kunde bo i nåt annat hus. Det kanske.
- Ja. - Det vore väl trevligt?
Vill du smaka ett glas? Det här är alltså...
Jag kan ta rött.
Ja, men då blir det svårt att sära på semantiken.
- Klasse, skulle inte Lasse komma? - Jo. Jag vet inte var han håller hus.
- Nej, titta inte! - Får jag inte läsa?
Nej, det här... Usch, det är bara så...
- Är det memoarerna? - Det hade nog blivit en tråkig historia.
Det gamla vanliga. Pacifism och icke-våld. Gandhis tankar, lite så. Det vanliga.
- Det är jätteintressant. - Tycker du?
Tack. Det är kanske inte så många som håller med dig nuförtiden.
- Jag får inte många artiklar publicerade. - Kristaller, och...
- Men, gud! Jag har ju en present till dig! - Har du?
- Jag höll på att glömma det. - Inte skulle du ha det.
- Jo! Ska jag hämta? - Om du har tagit med den så...
- Säkert? Vill du ha den? - Om du har tagit med den.
- Jag hämtar den. - Men, alltså... Va?
Det är mitt så kallade skyddsdjur.
Var och en kan ha ett skyddsdjur och mitt är då varg.
Det kanske är lite löjligt.
Det är en shamanskallra. Jag brukar använda den när jag mediterar.
Oj.
Det är ingen fara.
- Du ska få en av mina tavlor. - Nämen! Jag hörde du att du är konstnär.
- Det är ju fantastiskt. - Ja, nu är jag en riktig konstnär.
Men numera är jag utmobbad ur konst-och kulturetablissemanget-
- eftersom jag var på ett vernissage för 18 år sen-
- där jag spottade på en tavla som Lena Cronqvist hade målat.
- Vet du vem det är? - Oja. Nämen...
- Jag var jättepsykotisk då. - Okej, jag förstår.
Då trodde jag att Lena Cronqvist hade stulit alla sina idéer från mig-
- och att jag hade målat alla hennes tavlor. Och att hon och Göran Tunström-
- hade tagit en kofot och brutit sig in i min ateljé och stulit alla tavlor.
- Oj, vad jobbigt. Vilka jobbiga tankar. - Jag vet.
Och så hade de nåt samröre med Säpo.
Det fanns budskap i mina målningar som Säpo ville åt.
Oj, vilken... härva.
Jag tog med tre av mina verk. Jag tänkte att du får välja en av dem.
Men snälla nån! Titta vilka tavlor! Vilka fantastiska tavlor!
- Tycker du det? - Ja!
- Vad glad jag blir. - Vad... Det ser lite dramatiskt ut.
Den föreställer olika övergrepp.
Det här är en... Här är en man som blir torterad.
- Jaha. Oj! - Han får elchocker.
Både i underlivet, benen, armarna och fötterna. Och...
Ja, titta. Där är det...
Jag tänkte att det kanske var Chile. Alltså, att det är i Chile.
Det här är en kvinna. De häller bensin på hennes ben
och... sen tänder de på.
- Ja, den är fruktansvärd. - Ja, verkligen!
Men starkt...
Det var väldigt länge sen jag gjorde de här.
När jag ser dem nu, känner jag att det är för mörkt.
Jag tänker att man kanske skulle låta blommor växa ut ur huvudet på dem.
Och att blommorna sträcker sig upp mot himlen och.. ljuset.
För då tänker jag att det måste finnas nåt hopp i allt det här.
Ja! Det är sant, verkligen. Det säger jag alltid också.
Det måste finnas hopp.
Göran, jag är ledsen... Men det här...
- Det här går inte, Göran. - Vad då?
- Det är mögel i det här rummet också. - Vadå?
Det är mögel i det här rummet också. Känner du inte det, Sigvard?
Kanske, men...
Var då? Var?
- Där? - Det är här i hörnet.
Här är inget mögel.
Det är inget du kan se, Klasse. Men jag känner det.
Vi bor ju här. Vi har inte märkt nåt.
Jag har inte upplevt det, men jag respekterar att du känner det du känner.
- Det är... - Jag är ledsen att behöva säga det, men...
Ni kommer få hälsoproblem, du och Göran. Ni...
- Jaha. - Men vi mår bra.
Nu mår ni bra, men det är så här att...
Men, Signe, de har ju inte känt nåt.
- Ni har väl inte hostat? - Nej.
Men, Sigvard, känner inte du det också?
- Du vill åka hem, eller? - Ja. Vi gör så att Sigvard och jag åker...
...och så tar vi en sista skål för en jättefin dag vi haft tillsammans.
- Sigvard, känner du inte? - Men jag vill inte åka hem.
Om Signe har rätt, och hon brukar ha rätt, så måste ni sanera huset.
Gör ni inte det, finns det risk att det måste rivas.
- Signe, jag tycker... - Det är allvarligt.
Hej då. Vad var det nu du hette igen?
- Jag kommer inte ihåg. - Peter.
Peter...
- Det här gör vi igen. - Ja. Verkligen.
Nån gång i framtiden.
- Vi måste ses lite oftare. - Vi kan göra det.
Vi skulle hålla kontakten, du och jag. Vi skulle...
Varför gjorde vi inte det? Det blev så konstigt efter Rolf.
- Jag visste inte vad jag skulle göra. - Ja... Det var hemskt.
Det var verkligen hemskt.
- Men vi kanske kan... - Jag tyckte mycket om Rolf.
Han var... Han var nog den bästa vän jag haft.
Var han det?
- Det blir lättare om vi tar varsin ände. - Å, gud...
Janis. Det här är ju så jäkla bra.
Går den inte att spela, Klasse? Är den helt förstörd?
- Förstärkaren är sönder. - Vi kan inte spela på den här?
Nej, den är bara för stenkakor.
- Anna. - Ja?
Jag har tänkt på en sak. Skrev du redan då? Alltså i...
- När vi bodde i kollektivet? - Ja, det gjorde jag.
- Gjorde du det? - Ja.
- Det visste jag inte. - Det var väl mest i hemlighet.
Vad var det som... Alltså, vad är det som...
Varför... Vad är din grund?
Tja... Vad menar du?
- Vad jag menar? - Ja, hur menar du?
Många tycker det är svårt att skapa stor konst-
- i ett priviligierat samhälle som vårt.
Vi har ju ingen erfarenhet av krig, övergrepp, tortyr eller... förtryck.
Att vi är bortskämda.
Det är svårt att skapa nåt när vi är så bortskämda.
För mig är det alla mina år på psyket.
Jag har haft en massa psykoser.
Jag har varit inlåst, försökt ta livet av mig flera gånger...
Jag har inte kunnat ta hand om min familj eller mig själv.
- Det är min grund, helt enkelt. - Jaha. Oj.
Jag är väldigt ledsen att höra det.
- Du mår bättre nu? - Ja, det gör jag. Lite.
Kanske ganska mycket bättre, faktiskt.
- Ja... Det var skönt att höra. - Jag tror att...
Till exempel när min dotter börjar prata igen...
När hon börjar sjunga, spela, skriva, måla eller vad hon nu gör-
- så tror jag att det kommer bli stort.
Det kommer bli nåt så stort som ingen av er, du eller jag...
För hon har varit med om så många övergrepp.
Det har ju varit droger, hela rejv-och klubbkulturen.
Docklands kanske ni känner till?
Hon har bott på gatan, blivit våldtagen. Eller hur, hjärtat?
- Men, Lena... - Kanske flera gånger.
Det kanske vi inte måste prata om...
Du kanske inte vill att vi ska prata om det just nu, här.
Å andra sidan, är den största konstnären här nästan du, Klasse.
Eller hur? Du gör ju konst som man blir glad av.
Som alla kan förstå. Som man kan känna igen sig i på nåt sätt.
Du och jag, Anna... Det är mörkt.
- Förstår du? - Jag förstår vad du menar.
Det kan finnas lite ljus kanske, men det är inte mycket.
Utan det är mörkt med ljusstrimmor här och där bara.
Alltså... Jag vill säga en sak.
Kommer ni ihåg den där gången i början av december 1975?
När ni kastade ut mig ur kollektivet bara för att jag råkat vara otrogen med Erik?
- Ja. - Jag är ledsen, Göran.
Jag säger förlåt nu, men ni plågade mig nästan till döds när ni gjorde det.
Innan det var jag som en vanlig...
...vilsen tjej... Men efter det så blev jag sjuk.
Jag blev sjuk efter att ni kastade ut mig. Psykiskt sjuk.
Jag gick ner i ett mörkt hål. Jag hade verkligen ingen.
Min mamma ville ju inte veta av mig, så jag...
Jag fick inte komma dit heller. Då vandrade jag runt på gatorna.
Och jag var ju gravid också.
Det är hon som sitter här. Hon är så fin.
Jag visste ju inte om det var Göran eller Erik som var hennes pappa.
Och nu... skulle jag bara vilja att...
Min högsta önskan nu är att få bli normal igen.
Och att ni ska sluta hålla på och mobba mig hela tiden.
- Lena, vi har aldrig mobbat dig. - Va?
- Vi har inte mobbat dig. - Ni har mobbat mig jättemycket, Klasse.
Det har ni visst gjort.
Jag är så utanför och vet att ni inte ville att jag skulle komma.
Det stämmer faktiskt inte, Lena. Så var det inte.
Anna, jag såg din min.
Jag såg din min där ute när jag och min dotter kom.
Det var ingen glad min du gjorde när vi kom här ute med Klasse.
Jag vet att ni inte ville ha hit mig. Jag vet det.
Hej.
Göran...
- Ja? - Jag är väldigt orolig för dig.
Är du orolig för mig?
Hur klarar ni er?
- Hur får ni pengar? - Tja...
- Vad äter ni? - Vad vi äter?
- Till vardags, när det inte är fest? - Vi äter lite av varje.
- Säg några exempel. Nånting. - Tja...
Vi äter ganska mycket potatis. Och soppa.
Jag tycker om soppa. Så potatissoppa, till exempel.
- Äter du havregrynsgröt? - Det gör jag. Varje morgon.
- Linssoppa? - Det händer väl.
- Linsgryta? - Det händer ibland. Lite röda linser.
- Jag minns att du gjorde en god linsgryta. - Jaha?
När vi var tillsammans.
Kommer du ihåg det?
Jag kommer ihåg allt. Jag glömmer ingenting.
Du... Det du sa där inne, om din dotter...
Var får ni pengar ifrån?
Alltså Klas säljer mattor ibland och vikarierar som syslöjdslärare.
- Det är grunden. - Och du då?
Jag lyckas väl sälja nån artikel ibland.
Jag har försökt dra igång meditationskurser nere på hembygdsgården.
Sen har jag jobbat på posten och lite av varje.
Men du...
Det du sa där inne om Kompis...
Kan vi ta det där sen?
Hur mår du? Är du okej, eller? Kompis?
Vad har hänt?
- Hörde du vad Lena sa? - Nej.
Hörni. Vi är snart klara med maten. Bara det sista kvar, eller hur, Birger?
- Vi gör klart maten, så ska vi käka snart. - Det blir jättebra.
Du har inga gamla foton eller nåt vi kan titta på ett tag, Klasse?
- Foton? - Foton eller nåt...
- Det borde jag kanske ha tänkt på. - Om inte skivspelaren funkar.
- Jag kan... - Jag kan läsa en dikt. Vill du höra, Erik?
- Den heter Bläckfisken. - Jaha?
Den är ganska lämplig, tycker jag.
"Kramande bläcksäckens sepiagalla
utklämmer Octopus djupt i sitt hav molnet av mörker.
Så griper hans kalla armar om offret. Själv blir han dess grav.
Kan ens de armarna mätas? Var finns i mardrömmarnas rike
hoppet att hjälpen är nära att armarna rätas?
- Du behövde inte ta allt. - Jag kan hjälpa.
- Titta på det här! Mina damer och herrar. - Är det Signes och Sigvards bröd?
Vilket mjöl!
Det är pasta. Det är en saffransslungad pastasallad.
Lite fyllda paprikor.
Det är endiver, det är hummus.
Det kan bryta av, liksom. Det bara bryter av.
Du vill ha? Får jag servera dig?
- Fredrik, du borde ju bli kock! - Ja.
Så gott!
Vilket stormkalas! Fantastiskt.
Men lite tråkigt att Signe och Sigvard inte...
"Inte är med oss längre" höll jag på att säga.
- Att de var tvungna att åka. - Deras bröd blev ju kvar.
- Har de bakat brödet? - Ja.
- Extra gott med lite mögelost på. - Ska vi skåla för dem?
Absolut. Skål!
Jag vill bara tacka Klas. En skål för Klas!
- Skål för Göran! - Nej!
Vi måste ju skåla för maten också. Det är ju du, Fredrik!
- Jag skulle vilja säga en sak. - Oj!
Jag visade brösten för honom när han var tolv.
Jag är glad att få vara här idag. Ni betydde mycket för mig som liten.
Jag hade en rätt kass barndom... Vi behöver inte gå in på detaljerna nu.
Men plötsligt en dag flyttade det in ett gäng galna hippies mittemot oss.
Och det var som ett mirakel.
Att jag fick vara hos er och att ni var så snälla.
Med det sagt, vill jag utbringa en skål.
För er allihop. För ert tokiga men underbara kollektiv.
Vi var fantastiska. Eller hur?
- Fredrik, du är fantastisk. - Vi är fantastiska.
- När kommer Lasse? - Jag borde ringa honom igen.
Jag blir jävligt förbannad om han inte kommer.
Hej, Lasse. Det är Klas. Tänkte bara kolla om du är på väg.
Jag hoppas du förstår kartan jag skickade. Bara ring om du får problem.
Jag säger mitt nummer en gång till om du har tappat bort det.
0321...
Tror du att det finns nån som helst chans att jag...
...och min dotter skulle kunna komma och bo här?
Hos dig och Klasse?
- Skulle du vilja det? - Ja, det skulle jag vilja.
Ja...
Jag tänker naturen och luften och stillheten.
Jag tror det skulle kunna bli som en början på nåt nytt för oss.
- Helvete! Nu ska Lena flytta hit! - Va?
Jag orkar inte med det här. Jag skulle aldrig ha bjudit henne.
- Du får ju bara säga nej. - Hon och hennes lobotomerade unge.
Du kan ju fan inte ha henne boende här. Det skulle inte funka.
Hon verkar ju helt...
Jag måste bara säga att det är så kul att det gått så himla bra för dig.
- Det gör det ju. - Det vet jag inte, men tack.
- Jo, du kommer få Nobelpriset. - Va? Nej, det tror jag inte.
- Jo, klart du ska ha Nobelpriset. - Sluta.
Du kan bjuda mig på Nobelmiddagen. Så kan jag flörta med kungen.
Absolut. Men nej, jag kommer inte få Nobelpriset.
- JO. - Nej. Men Akademien, kanske.
- Jaså? - Akademien?
Ja, akademien. Som delar ut Nobelpriset.
- Ja, just det! - Just det. Precis.
Det är inget som är bestämt, men jag har hört vissa rykten.
Spännande.
Jag har skrivit positiva essäer om några av medlemmarna...
Man får inte vara dum.
- Några av dem är väldigt skröpliga. - Vilka?
- Erland Sidén. - Ja?
Han är så senil att han vill dela ut priset till Marcel Proust.
- Det är sant! - Han är dålig, va?
Marcel Proust? Han är död. Så det går ju inte.
- Eller? - Nej... Just det. Vad dumt...
Vad dumt, va?
- Vad hände? - Birger!
Förlåt.
- Du behöver inte be om ursäkt. - JO.
- Oj. - Så.
- Vad hände? - Jag ramlade.
- Ramlade du? - Det är mattorna som...
- Jag ställer bara till besvär. - Nej.
- Jo, det gör jag. - Det är ingen fara. Det blöder lite.
- Göran? - Såja.
- Göran? - Snart klart. Såja.
Så.
Synd att Eva och Stefan inte kunde följa med.
Ja, det var synd.
- Var de upptagna? - Ja, det var de.
Eller... De hade faktiskt ingen lust att komma.
- Är ni osams? - Nej...
Vi är inte osams. Vi är bara lite...
Du får inte tappa kontakten med barnen.
Mitt liv blev bara skit när jag tappade kontakten med mina barn.
Jag vet inte ens var den ena bor.
Jag har inte pratat med honom på 25 år snart.
- Hur det är med Lasse? Vet du det? - Ja. Jag vet att det är bra med honom.
Det går skitbra för honom med regisserandet.
- Det går jättebra. - Ja, han verkar göra succé.
Ja. Jag såg hans Hamlet för ett tag sen.
- Hamlet och Ofelia knullar på stora scen. - Jaså?
- Och Hamlet knullar Ofelias bror, Laertes. - Jaså minsann?
Exakt. Jag ska förföra honom om han kommer. När han kommer.
- Okej? - Jag bara tar honom.
Jaså? Det får vi se. Det kommer vi vara två om.
Du lovade ju att komma.
Du lovade, Lasse. Du lovade att du skulle komma. Var är du?
- Är allt bra? - Ja.
- Får jag slå mig ned? - Visst.
- Såna här återträffar... Mycket känslor. - Ja.
Det är lite klibbigt där inne? Eller så här kladdigt...
Jag tror inte ens att jag är bjuden. Det var ju Janne som fick inbjudan.
Han sa att det skulle vara öppet hus. Men det här är inte öppet hus.
- Jag vet inte... - Det är stängt hus, om nåt.
Vad säger du? Ska vi inte gå och fiska?
- JO. - Jag har ett spö i bilen.
Ska vi fiska nu? Det är mitt i natten.
Fiskespöt där...
Det här har jag haft i många år. Där har du det. Och så...
- Det är ju ett riktigt fint spö. - Det är jättebra.
Det har varit med i många år, ska du veta.
Vad har du fångat med det?
Det största jag fångat är nog en gädda på 11,2 kilo.
- Hej, hej. - Hej.
- Hur står det till? - Jo, det är bra. Själv då?
Jo, det är fint.
- Här verkar ni ha kul. - Ja, det händer lite grejer.
Jaså, vad händer här?
- Ta lite mer. - Lite mer?
- De här är... Oj! - Förlåt.
- Kul att träffas, allihopa! Skål! - Skål!
- Vad hette ni? - Peter.
- Elisabeth. - Elisabeth och Peter!
- Skål! - Skål!
Det här är min kusin.
Vad har du på huvudet?
- En jättesnygg... Två bröst. - Två tuttar?
Precis. Så.
- Får jag prova? - Ska du prova den? Kör på.
- Då får jag den, då? - Tar du den så tar han din.
Den passar ju.
Vi var på återträff med några gamla bekanta i en kåk här borta.
Vi trivdes inte och gick för att fiska.
- Nära här? - Ja.
Elisabeth! Elisabeth! Elisabeth!
Peter! Peter! Peter!
Det här är en riktig fest!
Peter! Elisabeth! Peter! Elisabeth!
- Jag tänkte på det. - Vad då?
Din dotter. Du sa det där om vem som är pappa och så...
Ja... Det kanske är bäst att jag säger det till alla.
Nej, det behöver du inte. Du behöver inte...
Jag måste säga en sak.
Det här som jag sa förut om att Göran eller Erik-
- kanske är pappa till min dotter.
Du kanske inte var här när jag sa det förut. Men...
I alla fall så...
Det är inte så. Det är inte ni som är hennes pappa.
- För jag är inte hennes mamma. - Va?
Nej, vi är kompisar.
Vi träffades på sjukhuset.
Vi var på samma avdelning och blev vänner där. Bra vänner, faktiskt.
Jag tror vi räddade livet på varandra genom vår vänskap, för vi var båda...
För det var... Det var inte bra med oss.
Men varför sa du att hon var din dotter?
För att jag var... Jag ville inte att ni skulle neka henne att komma hit.
Att hon inte var välkommen för att hon inte var med i kollektivet.
Så är det absolut inte.
Du är jättevälkommen här. Precis lika välkommen som vem som helst.
- Tack. - Självklart!
För hon är mitt stora stöd i livet.
Men du kan ju inte bara komma här och säga såna saker.
- Du sa att Göran eller Erik var pappan. - Ja.
- Det sa du! - Ja, förlåt.
Men jag tror inte ni förstår hur det är att vara psykiskt sjuk.
Det är som att man har en plastpåse och sticker ner handen i den-
- och tror att du ska ta upp ett paket smör-
- men så får du upp ett paket ägg.
- Förstår du? Så är det hela tiden för mig. - Det här är ju inte klokt.
Har ni vetat att jag...
- Vänta. Det är ingen fara. Anna! - Hon kan inte bara...
- Varför har ingen sagt det till mig? - Anna! Det är ingen fara.
Det är så för mig hela tiden, Anna. Jag tror inte du förstår hur det är.
- Det är ingen fara! - Du kommer hit och förstör!
- Ingen förstör! - Jag är också vilsen.
Jag får också upp ägg-
- men jag lurar fan inte nån att han är pappa till mitt barn!
Det är inte att vara vilsen. Det är att vara jävligt självupptagen och elak.
Jag är så jävla trött på folk som är så.
Du har rätt, Anna. Jag... Jag förstör.
Nej, lyssna. Hörni. Nej! Så här är det nu...
Så här är det. Vänta nu. Ingen förstör. Alla är hjärtligt välkomna här.
Alla är lika välkomna.
En sån här... Det här som du... Alla vi här... Ingen... Det du...
Nämen, hörni.
- Lyssna på mig! Hörni! - Hon kan inte bara komma och...
Hon säger så här: "Du, Göran...
- ...eller du, Erik, är hennes pappa." - Det är faktiskt min födelsedagsfest!
- Man kan inte bara... - Anna!
- Göran... - Nej nu...
- Sitt. - Jag ska berätta...
Nu vill jag säga så här: Oj! Vilken god mat!
- Fredrik, vilken fantastisk mat! - Göran...
- Lyssna nu... - Så jävla tröttsamt bara.
Hörni. Det är min födelsedagsfest. Nu vill jag hålla ett tal.
- Jag vill tacka... - Du behöver inte...
Fredrik, vilken fantastisk festmåltid! Jag tycker vi gör så här:
Vi har inte sjungit för mig. Därför ska vi sjunga:
"Ja må vi leva" för att vi ska fira oss alla.
Nu tycker jag att vi sjunger det.
Ja må vi leva
Klas, dra igång nåt festligt nu.
- Får jag lov? - Ja... Herrn får lov.
Du är så fin!
- Ska vi ge oss en chans? - Vi ska ge oss en chans?
Ja. Dig och mig.
- Vill du det? - Jag vill det.
- Jag med. - Vill du göra ett nytt försök?
Va? Är det nån som kommer?
- Hallå i huset. - Lasse!
- Göran! Grattis! - Jag kan inte tro det!
- Grattis! - Vilken överraskning!
Hej, Klasse Klasson!
- Vad roligt! Vad kul! - Det här är Mirjam.
- Lena är här också! - Hej! Hur är det med dig?
Det är bra.
- Erik den fjortonde! - Tjena, grabben.
- Svetsarn! Är du svetsare fortfarande? - Nej, det är jag inte.
Hej, Ofelia.
Ofelia, det var du som fick orgasm på stora scen.
Jag såg det. Det var jättefint. Vilken jävla fin föreställning, Lasse!
- En teaterföreställning? Jag förstår. - Precis.
- Nämen? Vad fan är det här? - Det är andra världskriget här.
- Är det Zarah Leander? - Ja.
Nu! Nu ska vi dansa!
Nu är vi tillbaka där vi slutade. Flytta hit. Vi ska bo här tillsammans.
- Ska jag det? - Klasse, Lasse är min.
Du får dansa med Ofelia.
- Vad gör du, Erik? - Nu... Nu, hörni...
- Sätt på musiken. - Nej. Nu räcker det med det.
Nu är det min tur. Ni får dansa sen. Låt den vara.
- Jaha? - Vad bra. Jo, hörni...
Vad bra.
- Oj, nu blir det tal igen? - Ja, det kan man säga.
Det är inget födelsedagstal, men jag...
Jag har några ord. Jag heter Erik Silverskiöld.
- Vi vet vad du heter, Erik. - Jag vet att ni vet.
Men det här ska vara personligt och inte bara ideologiskt.
- Så jag heter Erik Silverskiöld. - Vi går och snackar.
- Vi går iväg. - Nej, nu ska vi lyssna på Erik här.
- Nu får ni sitta här. Jo, ni ska lyssna. - Det bestämmer inte du.
Jag vill höra vad han har att säga.
Nu får han prata lite. Det är jättespännande, Erik.
Jag börjar med lite bakgrund.
Jag blev ju socialist och kommunist redan tidigt i tonåren.
Det var ju... en protest mot min överklassbakgrund.
Inte så genomtänkt. Bara ett tonårsuppror mot pappa bankdirektören och så vidare.
Men med tiden blev jag ju övertygad och engagerad.
Vi vet allt det här.
Ja, men... Jag blev medlem i KFML.
Sen då SKP, och så var det KFMLR och APK.
Jag studerade mycket. Började med historia på Stockholms universitet.
Sen pausade jag studierna och började utbilda mig till svetsare...
Vad fan, Erik. Vi vet ju det här!
Men sen, efter det här, efter Tillsammans, när jag drog-
- så hamnade jag i Moskva.
Jag studerade där. Ryska språket, marxismen, Sovjets historia och så vidare.
Det här var från och till under nästan tio års tid.
Och då började jag tvivla på-
- vart Sovjetunionen egentligen var på väg.
Och mot slutet av 80-talet-
- när Michail Gorbatjov började reformera samhället...
Snälla, Erik!
Då välkomnade jag det med stor entusiasm. Du... Oj!
- Nämen, okej... - Ja...
Och jag började mer och mer tvivla på hela den socialistiska idén.
- Jaha?
Det var en långsam process. Det var flera år av självrannsakan och sökande.
Det var smärtsamt att inse att jag under så lång tid hade stått på fel sida.
- Vad fan, Erik. - Men det var ju underbart också...
...med Glasnost, Perestroika, optimismen...
Är du rädd för att dö?
Tja...
- Kan jag ligga och vila lite på golvet? - Ja, det kan du väl göra.
Det är nog inte särskilt bekvämt.
Det gäller ju er också. Ni har också stått på helt fel sida.
Till exempel: Affischen med Mao-propaganda som ni har hängandes på väggen-
- den med de glada bönderna...
Alltså, Mao Zedong är världshistoriens värste massmördare.
Men det är tydligen accepterat att ha hans affisch på väggen.
- Ja, det kanske är lite dumt. - Ja, det är dumt.
Vi brukar skoja att det är jag och Klasse på den. Det är på skoj.
Vad skoj med massmord och förtryck!
Det låter inte bra. Vi kanske ska ta ner den.
Nej. Varför ska vi ta ner den?
Vi måste göra upp med det här.
Jag föreslår, och vill, att vi gemensamt skriver ett öppet brev-
- för att publicera i lämplig tidning, såsom DN, där vi gör upp med vår skuld.
- Vilken skuld? Vad för skuld? Min skuld? - Ja.
Erik, det här är jättebanalt och förutsägbart.
Vi har en återträff efter 25 år och så ska det bli nån slags uppgörelse. Tråkigt.
Det finns hur många exempel som helst. Vietnam...
Vi stöttade FNL.
Vi demonstrerade mot USA:s krigsbrott samtidigt som vi-
- helt ignorerade att massmördarna i Nordvietnam begick ännu värre övergrepp.
Vårt ensidiga stöd till PLO, som var och fortfarande är en terrororganisation.
- Erik, nu får du ju ge dig! - Varför...
Varför såg vi inte att Israel var regionens enda demokrati?
Hur glömde vi att anledningen till Israels uppkomst var Auschwitz?
I stället stöttade vi dem som än en gång ville förinta judarna.
- Låter otäckt när du formulerar det så. - Eller hur? Jävligt otäckt!
Jag älskar Israel.
- Länge leve Israel! - Erik...
Nu har vi fest, okej?
Om vi bara går igenom sånt här som blir det lättare att festa efteråt.
- Vi tar det en annan dag. - Ingen mer musik. Vi pratar om det här.
Klasse, ge fan i det där nu. Sovjetunionen...
Hörni...
- Vi bara pratar om det här. - Erik, Lyssna. Nej...
Jag vill gå igenom några saker.
Jag mår inte bra av det här.
Är det nån här nu som engagerar sig i protesterna-
- mot den kommunistiska diktaturen i Nordkorea? Är det någon? Göran?
- Inte konkret... - Du skriver om icke-våld och pacifism.
Tänker du att pacifism är lösningen i Nordkorea?
- Nja, pacifism från grunden... - Lägg av nu. Låt Göran vara.
När Kina invaderar, ska vi försvara oss med meditation?
Allvarligt talat, Erik. Jag är full så det blir inte så välformulerat-
- men vet du vad? Du måste släppa den här gamla skiten.
- Du måste... - Nej, vi måste igenom den gamla skiten.
Vad röstar vi på här inne? Vänsterpartiet allihopa, antar jag?
Vet ni vem som har betalat för deras högkvarter på Drottninggatan?
- Stalin! - Nej, vad i helvete...
Riv skiten eller sälj det! Ge pengarna till Estland.
Ni som bryr er om fattiga, så låt hemlösa flytta in där.
Jag går vidare. Sydafrika. Nelson Mandela, ANC.
Är det fel på Nelson Mandela nu också?
Bra, Lasse. Här har vi ett problem inom vänstern.
Missuppfattningen att små, svaga och förtryckta grupper alltid har rätt.
- Är det inte så? - Nej.
Snälla, Erik! Kan vi inte ta det lite lugnt?
Självklart. Vi ska ta det lugnt och lägga locket på.
- Jag menar inte så. Det är intressant... - Det är inte ett dugg intressant.
Det är det väl! Det är väl jävligt intressant? Är det inte?
Kan vi ta det lite lugnare?
Jag tycker inte att apartheid var ett bra system. Absolut inte.
Det var ett avskyvärt samhällssystem. Men problemet med vår ideologi-
- är att då betyder det automatiskt att apartheidmotståndare alltid har rätt.
- Som när terroristerna inom ANC... - Terrorister? Vad snackar du om?
När terroristerna inom ANC avrättade folk genom att binda händerna-
- trä bildäck över huvudena och tände eld på däcken...
Vore det bättre om det fortfarande var apartheid?
Tack igen, Lasse. Det är också ett problem för oss inom vänstern.
Den totala oförmågan att tänka två tankar samtidigt.
Ett annat problem är att man som bortskämda barn vill att allt ska ske nu.
"Jag vill ha det nu!"
Ja, apartheid skulle avskaffas, men borde ha skett bit för bit.
För de svarta var inte redo för all makt de plötsligt fick.
Okej. Du...
Jag orkar inte bry mig om Afrika nu. Kan vi inte bara dansa?
Vad fan är det för skitsnack?
Det är en avgrund av kriminalitet och korruption!
Har ni sett statistiken över mord och våldtäkter efter ANC fick makten?
- Jag mår inte bra av det här. - Stäng av det där.
- Det är du som ska stänga av dig. - Nej.
- Nej, Erik. - Vi måste lugna ner oss.
Är du ofta ledsen?
Ledsen?
Jag vet inte.
Jo, det är jag väl. Det är jag väl lite.
- Känner du dig ensam? - Ja.
Jo, jag känner mig ensam.
Tror du att du ska dö snart?
Du får prata lite högre för jag hör inte så bra.
Tror du att du ska dö snart?
Tja...
Det var en svår fråga.
Det kan man ju inte veta. Det är ju inte...
Kommer det komma många människor på din begravning?
Många människor på min begravning?
Nej. Det blir nog inte många. Det tror jag inte.
De stackars barnen, då? Hur betedde vi oss mot dem?
- De hade det bra. - Nej, det hade de inte.
De fick röka och supa, men inte läsa Pippi Långstrump.
Pippi var kapitalist för hon hade guldpengar.
- Lego också. - Det var Signe och Sigvard...
Och du, Anna? Vad gjorde du? Du tvingade barnen att prata om sin sexualitet.
- Att de inte skulle skämmas för att de... - Är du knäpp? Det gjorde jag inte!
- Du ljuger! - Snälla, Anna. Bara...
Fattar ni vilken sjuk jävla sekt vi befann oss i?
Det är 1999 nu. Vi går in i ett nytt årtusende.
Vi måste reda upp knutarna bakåt för att kunna komma framåt.
Vi ska riva sönder den jävla affischen!
Sen ska allihop få varsin bit så att vi aldrig glömmer vår personliga skuld.
- Nu tar vi ner den. - Nej.
Vi kan ta ner den temporärt.
- Lugna dig. - Släpp mig!
Släpp!
Sluta!
Vänta! Lugn, lugn, Klasse! Ta det lugnt!
Glöm aldrig Himmelska fridens torg!
Glöm aldrig massakern på Himmelska fridens torg!
Glöm aldrig fjärde juni 1989!
Glöm aldrig Himmelska fridens torg!
- Aj! Jävla idiot! Han biter mig! - Sluta!
Strunta i honom. Han är bara patetisk. Kom här.
- Din jävla clown! - År det clownerna som säger sanningen?
Vart ska ni gå nu?
Ja, men det var väl väldigt kul för dig att komma på den här festen.
- Är du okej, Erik? - Han är okej.
Vad gör du ens här? Va? Det här är en återträff.
- Jag ska få mitt straff nu. - Lena?
Lena? Vart ska du?
Vi har varit onda, onda människor.
Lena?
- Så här bor du? - Här bor jag.
- Vad fint du har det. Sover du här? - Ja, där sover jag.
Och så jobbar jag här. Jag tycker det har blivit rätt bra.
- Titta här. Egon Schiele. - Ja, visst.
- Här har du Louise Brooks. - Ja. Jag älskar den frisyren.
- Vad är det där för nåt? - Det ska du få se.
- Det ser livsfarligt ut. - Det här har jag kryddat själv.
- Starka grejer. - Pröva.
Jävlar.
- Är det bra? - Inte så dumt.
Jag var uppe och såg Tre systrar för några år sen.
- Den var väldigt bra. - Var du och såg den?
Den var fin. Man kände verkligen deras längtan.
Fan, Klasse. Du skulle ju hört av dig.
Ja... Ja, jag tänkte på det, men...
Men den var väldigt bra. Det var jättekul att se. Det var roligt.
Vad kul.
- Och du väver och håller på? - Ja.
Grejar...
- Fina grejer. Har du gjort dem? - Det är klart.
Otroligt fina.
Ska jag lära dig?
Ska du lära mig?
- Varför ska du gå runt och städa för? - Vad menar du?
Du ska inte tro att du är bättre än oss bara för att vi bråkar lite.
Vi kanske stökar ner lite grann men om det inte vore för oss-
- min generation och det vi kämpade för så hade ni inte haft nånting.
Yes.
Vi ska gömma oss så att de inte hittar oss.
- Lena, kom. - Vi behöver skydda oss.
Varenda jävla pinne.
- Lena... - Varenda pinne...
Här är mitt liv... och ditt liv...
- Eriks liv... - Lena...
- Du får jättegärna ta ner tältet... - Annas jävla ruttna liv.
- Lena, lyssna på mig... - Klasses...
...jävla bögliv.
- Lena, lyssna på mig. - Flytta på dig, Göran.
Varför är det ingen som vill bo här med dig, Göran?
Varför har du satt upp en cirkus?
Varför är det en cirkusstång här?
Känner du ibland att det är som en spindel över dig?
Som liksom står över dig?
Med benen så här runtomkring dig överallt?
Nej. Känner du så?
Jaha.
Det var ju tråkigt att höra.
Hur fick du rollen som Ofelia, då?
- Ja... - Du är bra på att suga kuk, kan jag tro.
- Sluta nu! - Jag menar bara... Grattis, Lasse.
Ska du kanske gå och lägga dig, Anna?
Du kanske ska avsluta nu? Vill du sova här?
Du kan sova här eller så hjälper jag dig ut till ett av tälten.
Men du är väldigt söt och...
Du kommer få massor av roller bara du fortsätter ligga med regissörerna-
- gör dig fin, rakar musen, tar den i baken och...
Jag ska bara säga att du inte är så unik som du kanske tror-
- för jag rakar också musen. Så det är inte så att...
Nej, fan! Det är helt jävla sanslöst.
Som vi kämpade för kvinnors rättigheter och så går allt bara bakåt.
Nu får bara de sötaste spela huvudrollerna igen.
Det är inte de mest begåvade precis som hamnar i rampljuset.
Ja, oj... Men du, vet du vad?
Pistolteatern. Du skulle ha sett Pistolteatern. Det var nåt annat.
Man drar den nedåt, så skapas små, små kullar.
Så. Och nu trycker du till.
- En liten, lätt stöt. - Okej.
Såja. Lite hårdare. Såja, bra. Nu byter du fot.
Och så drar du till hårt.
- Hårt? - Hårt.
Du... Kommer du ihåg?
Kommer du ihåg mig?
Ja, jag kommer ihåg dig.
- Lasse... Det är du och jag. - Nej... Klasse...
- Lugn. - Lasse...
Du kan inte gömma dig hela livet.
- Jag gömmer mig inte. - Vi tog ett helt år i hemlighet.
- För du vågade inte visa världen. - Nej, jag vet.
Det var dumt. Men det var 25 år sen, Klasse.
Det som vi hade var jättebra. Det var otroligt fint, men...
Du kommer alltid vara en väldigt speciell person i mitt liv.
Du lovade mig. Du sa att en dag skulle du våga. Du och jag.
Vill du känna på min mage?
Nej... Men...
- Är du ledsen för att du inte har vänner? - Jo, men...
- Du är ensam. - Ja.
Det är hemskt att vara ensam.
- Jag... - Du är gammal. Du får ta lite på min mage.
Nej. Det vill jag inte.
- Jag tycker synd om dig. - Det ska du ju inte göra. Det är inte...
Nu är du ledsen för att de bråkar där ute?
Ja, men... Det...
- Du kan klappa lite. - Nej. Det vill jag inte.
- Jag är inte med barn. - Nähä... Jaha...
Kom nu. Det är inget farligt.
Du är gammal och ska dö snart. Du kan ta den här hemligheten till graven.
Se?
- Visst är den mjuk? - Ja...
- Ditt svin! - Vad sa du?
Ditt svin!
Förlåt... Jag skulle inte...
Förlåt. Jag... Jag borde inte...
Jag borde inte ha...
- Du sitter ju bara där och ljuger. - Va? Vad menar du?
Du sitter och ljuger. Du säger att du rakar musen. Det gör du inte.
Du tror inte på det?
Nej. Du gör ju inte det.
- Lägg av. Det gör jag visst. - Nej, det gör du inte.
- Jo, det gör jag visst. - Nej.
- Det gör jag visst. - Nej.
- Hör du inte vad jag säger? - Du gör inte det.
- Jag säger att jag gör det. - Visa då.
- Varför ska jag göra det? - För att visa att du gör det.
För jag säger att du inte gör det.
- Hör du inte vad jag säger? Jag gör det. - Fast du ljuger ju bara.
- Jag ljuger inte. Jag gör det. - Men visa då.
Det ska jag fan göra.
- Vad säger du nu då? - Ja, du...
- Du vinner. - Jag sa ju det.
Men... Det ser inte bra ut.
- Vad fan menar du? - Jag är ledsen, men du är för gammal.
Det ser inte bra ut.
- Vad fan menar du? - Försök inte göra dig yngre än du är.
- Vadå då? - Låtsas inte vara nåt du inte är.
Det blir inte bra. Men om du nu ska göra det, gör på rätt sätt.
Vad fan menar du?
Du måste spara lite. Det ska vara som en landningsbana.
- Vad menar du? - Vill du se hur det ska se ut, eller?
- Va?
Nu ska du se...
Så här.
Ser du? Spara lite som en landningsbana.
- Oj. Du... Förlåt. - Nej!
- Får jag krama dig? - Jag vill inte.
Jodå. Ta det lugnt.
Nej... Hörru...
Aj! Nej, inte så. Du kan inte bita mig i örat.
Du lovade ju mig att en dag skulle det vara du och jag helt öppet.
Jag vet det, Klasse, men...
Vi skiter i det då. Vi skiter i det.
- Du... - Nej, vi skiter i det. Nej, Lasse!
Vi sitter här bara och väver matta. Så kan jag...
Det är en helt ny vävstol som jag har köpt. En Öxabäck.
Den kallas för vävstolarnas Rolls Royce.
- Du, kom här... - Fan... Lasse...
- Kom här... - Lasse...
Det är bara för din skull som jag ordnat den här festen.
Jag ville bara få träffa dig igen.
Jag är 52 år. Jag har inte lyckats med nånting.
- Jag är bara skit! - Nej! Du får inte säga så.
Jo, jag är skit!
Jag försöker dölja den här tomheten genom att väva mattor.
Alltså... De blir ju aldrig bra!
- Det blir de visst! - Nej!
De är jättefina. Verkligen speciella.
- Lasse... - Dina halsdukar...
Nej, sluta! Jag har inte lyckats med nånting!
Jag är... Jag har inga barn.
Jag är ingen stor textilkonstnär som jag ville vara.
Jag har inte hittat kärleken.
Jag bor i världens sämsta lilla kollektiv med kuk-Göran som jag är så trött på!
Du är ju min, Lasse...
- Hej. Oj. - Hej.
- Sitter ni och kramas? - Nej, vi sitter och väver.
- Jag tycker att vi ska gå nu. - Nu?
- Ja. Din ex-fru visade underlivet för mig. - Men vad i helvete...
Eller, jag gjorde också det sen.
- Ska jag prata med henne? - Nej, det är lugnt.
Jag tänker att jag drar, men du kan sova här om du vill.
- Kan jag inte få nåt av dig, Klasse? - Vad då?
Vantar eller nån halsduk, eller nåt? Kan jag inte få det?
- Vill du ha en halsduk? - Jättegärna.
Ja, du kan få en halsduk.
- De är verkligen speciella. - Tycker du?
- De är verkligen det. - Här.
- Kommer du ha den ibland? - Ja, det kommer jag.
Jag kommer aldrig glömma dig, Klasse.
Du får ha vilken frisyr du vill.
Och förresten så... Du har faktiskt helt rätt.
Din generation är så mycket bättre än min generation.
Allt det ni kämpade för...
Vi hade ju inte varit där vi är idag om ni inte hade gjort det.
Jag är väldigt tacksam för det.
Jag är det.
Och det där som Erik sa, så...
Jag tycker att han har fel.
Det är så mycket bättre att göra nånting än att göra ingenting alls.
Vi gör ju ingenting, men ni gjorde ju det.
Min generation är bara ironisk.
- Okej, vi... - Här borta.
- Vi flyttar... Vart ska... - Nej, nej, nej...
Om vi lägger alla de här... i kors så här...
Ja. Vill du göra det?
- Vi lägger alla pinnar som små kors. - Ja...
Som små kors.
Nu ska jag onanera och tänka på döden.
Det är det enda som hjälper.
Sen blir det tredje världskriget. Det ser jag fram emot.
Okej...
Men, Lena... Vänta lite. Ska vi gå in i tältet lite?
Nej, nej, nej. Jag ska vara ifred.
Gå!
- Ja... Jag vill gärna inte lämna... - Gå!
Om du gör så, så grillar du päron.
"Sol syns slockna. Nu segnar jord i hav.
Strålande stjärnor störtar från himlen."
- Tack för att vi fick komma hit. - Ja... Det var kul.
Ja. Det var fantastiskt.
Fantastiskt? Det kanske var lite att ta i?
Vadå? Jag tyckte att det var fantastiskt.
- Varför? - De var fantastiska.
Vet du vad lycka är?
Lycka är som en fjäril.
Den flyger iväg och vill inte bli fångad.
Det var det jag skulle lära dig.
Du blev glad när du fick känna på min mage.
Jag låtsades att jag blev arg.
Jag skulle bara lära dig att lyckan alltid flyger iväg.
Jag skulle bara lära dig en lektion.
Jaha? Ja...
Den flyger runt och du kan inte fånga den. Men den försvinner aldrig.
Den finns alltid kvar och flyger omkring i rummet.
Tänk på det.
Jag tycker att du är en fin människa. Hoppas du får en vän nån gång.
Innan du dör.
Oj... Förlåt. Jag visste inte att nån var här.
Va?
Jag tänkte bara sova lite.
- Kan vi dela, kanske? - Mm.
- Har du kommit för att våldta mig? - Nej! Vad menar du?
Som straff för att jag visade brösten för dig när du var liten.
Absolut inte.
Har du mått dåligt av det? Är det ett trauma för dig?
- Är jag ett monster? - Nej...
Vi är monster allihopa.
Jag hoppas att mänskligheten utplånas snart.
Så växterna och djuren slipper oss.
Kom, nu ligger vi med varandra.
Kom nu.
Jag trodde att den här kvällen skulle bli helt fruktansvärd.
Men det blev den inte.
Nej. Det blev en helt magnifik kväll.
Ja. Den blev jättefin.
Ja.
Jag vill bara säga att jag tycker att du är en väldigt fin tjej.
Det tyckte jag redan då för länge sen.
- Tyckte du? - En riktig goding.
- Goding?
Det var länge sen jag hörde det ordet.
Hej.
Förlåt.
Jag tänkte bara komma in en liten stund. Det är så kallt.
- Jag bara... Om jag får? - Jo, men inget mer bråk.
- Inga mer bråk. Jag lovar. - För jag orkar inte det.
Den ena är Ingrid Marie och den andra är Åkerö, tror jag.
En del tror ju att alla äpplen smakar likadant.
- Men de smakar faktiskt väldigt olika. - Ja, det är klart.
- Du får välja vilken du tycker är godast. - Vad fint.
Nämen... Hej, Kompis. God morgon. Hej.
- Hej:. - Hej.
Vad trevligt. Vi håller på och... Du kanske också vill ha gröt?
- Ja, tack. - Vad bra.
Vart ska vi ta vägen sen?
Hur menar du?
I livet. När vi har ätit, vart ska vi ta vägen?
Vad ska bli av oss?
Tja... Vad det ska bli av oss... Det...
Det är ju en jättebra fråga.
Skulle jag kunna få bo här lite?
Ja... Hur menar du?
Om jag kan få bo här hos er ett tag?
- Ja... Skulle du verkligen vilja det? - Ja.
Så klart att du kan få bo här.
Skulle jag också kunna... Alltså, om...
Om jag inte hade bråkat och varit snäll, skulle jag också få bo här?
- Hallå? Klart att ni ska bo här! - Men...
Det är inget att snacka om. Det är bestämt.
Självklart att ni ska bo här! Va?
Oj! Vet ni vad vi ska ha?
Nu ska vi ha körsbärssylt. För det har jag också!
Var den nu är... Det här är grejer på gröt.
Oj... Det kan jag tro.
Vet du vad?
Jag gör en rejäl laddning. Om de andra kommer tillbaka...
- Göran... - Ja?
- Du sa att ditt skyddsdjur är en varg. - Ja, just det.
Du har fel i det. Ditt skyddsdjur är ett föl.
Nämen... Tror du det?
Jag vet det.
Det kanske skulle förklara en del.
Vad är det här... Var hittade du det här?
Jag hade det med mig för jag visste att jag skulle träffa ett föl.
Och det var du.
Ett föl... Det betyder att jag... praktiskt taget är nyfödd.
Vilken fin...
- Hur gammal blir en häst? - De kan bli 200 år gamla.
Eller 2000. Jag minns inte.
- Den ska ner! - Göran...
Alltså, herregud. Inga diktaturer i det här huset.
Undertext: Rasmus Edlund TC: subtitling