Британія.
Якось Святі лицарі Королівства Лайонес влаштували державний переворот.
Стався конфлікт, що переріс у Священну війну
між кланом богинь і кланом демонів.
Але поява та активна участь легендарних героїв,
відомих як Сім смертних гріхів, поклали край війні.
Ця історія відбувається через 16 років після тих подій.
СІМ СМЕРТНИХ ГРІХІВ: ЧОТИРИ ЛИЦАРІ АПОКАЛІПСИСУ
ЗЛОВІСНЕ ПОЧИНАННЯ
Завтра теж буде нелегко.
Добре виспіться сьогодні, щоб не перевтомитися.
Я не знаю, чи зможу виспатися.
Нерви не витримують.
Тоді дозволь запропонувати цікаву тему!
Звучить непогано! Яку тему?
Як щодо того, щоби придумати назви для мого меча й мого особливого руху?
Здається, мене починає хилити на сон.
Закінчимо на сьогодні.
Га?!
Персівале, подумаймо про це як-небудь разом.
Коли нам це зробити? Завтра?
Хтось...
кличе мене?
Хто ти?
Звідки знаєш моє ім’я?
Вона була...
нареченою?
Підйом у гори вранці...
це досить складно.
Ми майже на вершині.
Ось так!
Пробіжімо весь шлях до вершини!
Я не дам тобі перемогти!
Ми зробили це!
Як справи, друзі?
Бачите Лайонес?
Знадобиться чотири дні, щоб дістатися до схилу гори з боку Лайонес.
Тож, приготуйтеся.
- Чотири дні? - Чотири дні?
Дозвольте мені вибачитися наперед.
Думаю, це може зайняти вдвічі більше часу через мене.
Тоді я покатаю тебе на спині!
Персівале!
- Там. - Спочатку попрацюй над витривалістю.
Ідіть уперед!
Що сталося?
Я хочу пісяти!
Я теж!
Чому б тобі не піти з ними?
Не хочу...
Гей, Персівале.
Що?
Агов, народе! Сюди!
Ти щось знайшов?
Що це таке?
Це, очевидно, селище!
О, дивися! Вони нас помітили!
Чи не здаються вони трохи дивними?
У мене від них мурашки по шкірі.
Відчуваю магію від усього селища.
Моторошне селище з таємничою магічною аурою...
Хай там як, це селище!
Це здається цікавим!
Час для справжнього елю!
Гей! Хлопці!
Гей, ви,
що ви тут робите?
Хто ви?
Ви не повинні туди йти!
Це селище небезпечне!
Ох, вони такі баламути.
Сіне!
Зачекай! Ти теж не зможеш повернутися!
Про що це ви?
Що сталося з цим селищем?
Це взагалі не селище.
А лігво монстрів!
Дивись!
Я не знав, що тут так багато людей!
На додачу до всього, вони нас вітають!
Привіт! Я Персіваль!
Ми йдемо до Королівства Лайонес!
Розумієте, нас мучить спрага.
Чи є тут їдальня абощо в цьому селищі?
У нас немає ніяких їдалень,
але у нас є що випити з того, що ми робимо тут.
Вітаю вас, мандрівники.
Я Ардд, мисливець.
А це моя подруга Келлі.
Ми також є охоронцями, які патрулюють цю територію,
щоб не дати мандрівникам наблизитися до цього селища.
Що значить, що це селище — лігво монстрів?
Що значить? Саме те, що я сказав.
Спершу там не було ніякого селища.
Та трохи більше як десять років тому
ці виродки прийшли невідомо звідки і просто почали там жити.
Це правда, що в селищі дивна атмосфера.
Однак, як на мене, вони виглядали як звичайні люди.
Я бачив!
Як тільки селянин вийшов за межі селища,
він перетворився на монстра!
І мандрівники, які відвідують селище, всі зникають просто так.
Хай там як, ви не повинні наближатися до нього!
Але ми мусимо.
Ми повинні повідомити інших про це швидко!
Ні! Це надто небезпечно!
Якщо це небезпечно, то тим паче!
Це наші любі друзі!
Будь ласка!
Розкажіть нам, що ви знаєте про це селище!
Хлопці...
Смачно, добре, але якийсь особливий смак...
Його виготовили селяни на основі напою з Британії.
Напій із таким кольором існує?
Але, здається, мені дуже подобається.
Коли всі посміхаються, від цього теж хочеться посміхатися!
Але всі мовчать.
Просто вони не знають мови Британії.
Це незручно, якщо не можна спілкуватися за допомогою слів?
Як не можна спілкуватися за допомогою слів,
якщо достукаємося до сердець одне одного, то будемо друзями!
Добре сказано!
Дідусь сказав мені так,
коли сам виховував мене змалечку!
Отже, ти просто копіював свого дідуся.
Якщо постараєшся, то матимеш стільки друзів, скільки захочеш.
- Так... - Привіт, старий.
Хто ти, в біса, такий?
Я знаю, що ти стежив за нами від Канта, використовуючи шпигунів.
Відповідай.
Тобі потрібен Персі, фрагмент Труни вічної темряви,
або і те, і інше?
Гей, ти занадто багато про це думаєш!
У цьому селищі всі добрі, Сіне.
Сіне?
Це ім’я лиса?
Сін, лис...
Лис на ім’я Сін...
Зрозуміло.
Що тут смішного?
Ти, що звешся Сіном, я б дуже хотів поговорити з тобою наодинці.
Що скажеш?
Чому ні?
Сіне?
Не хвилюйся.
Пригощаймо наших гостей.
Дуже смачно!
Але смак дивний!
Дивний смак!
Але це дуже смачно!
Тепер, коли я думаю про це, ми не їли нічого, відколи покинули Кант.
Цікаво, що задумали Енн і Насієнс.
Вони повинні їсти з нами!
Агов, можна мені добавки?
Тоді я хочу більше м’яса!
Здається, вони з’їдять набагато більше.
Мені кортить показати, на що я здатен.
Я вражений.
Ти зумів розгледіти моє маскування.
Здається, він втомився після довгої подорожі.
СІМ СМЕРТНИХ ГРІХІВ: ЧОТИРИ ЛИЦАРІ АПОКАЛІПСИСУ
Бачите, що оточує все селище?
Садове каміння?
Ці виродки ніколи не виходять за межі периметра.
Бо в такому разі вони перетворяться на свої первинні форми.
Тобто це якийсь бар’єр?
Так.
Необачний монстр, якого я побачив,
потім отримав догану від сільського голови.
Сільського голови?
Поглянь.
Це старий, який набагато більший за тих, хто його оточує.
У такому випадку, виманити їх за межі селища, напевно, не варіант.
Що ж нам робити?
Ми націлимося на сільського ідола.
Це камінь дивної форми в центрі селища.
Чистять його досить регулярно.
Мабуть, для них він дуже важливий.
Ми його розтрощимо, і коли все селище підніметься на ноги...
Точно!
Тоді ми врятуємо ваших друзів!
Я не впевнений, що все пройде так гладко.
Насієнсе?
Не хвилюйтеся!
Я спробую привернути їхню увагу, щоб ви двоє могли пробратися в селище!
Якщо ти це зробиш, то теж будеш у небезпеці.
Навіщо докладати стільки зусиль, щоб допомогти нам?
Так, слушне зауваження.
Ну...
Ми щойно познайомилися.
Цілком природно, що ви ставитеся скептично.
Розумієте, у мене була дочка.
Вона схожа на тебе, Енн, з гарним блакитним волоссям.
Її звали Конні.
Ми жили щасливим життям, але...
Коли Конні була ще маленькою,
на наше село напав монстр і...
Саме тому я взявся охороняти.
Я пообіцяв, що побачу доньку знову після того, як роботу буде закінчено.
Тому це і для мене теж.
Що тобі найбільше подобається, батьку?
Звичайно, ти, Енн.
Я найщасливіший, коли я з тобою.
Йому можна довіряти.
Він зовсім не бреше.
Пане Ардд, дякую за те, що поділилися цим із нами.
А тепер поспішаймо!
Може, тому що вони підозрюють мене, я не зможу пройти через бар’єр.
Ми візьмемо це на себе.
Бережіть себе!
Щасти вам, діти!
Усе залежить від вас.
Агов, монстри!
Сюди! Погляньте сюди!
Я знаю, хто ви насправді!
Швидше забирайтеся з цієї гори!
Ну ж бо!
Йдемо!
Так чи інакше, з ними стільки клопоту.
Ти маєш на увазі інших двох?
Донні такий, як є.
Проблема в Персівалі.
Незважаючи на те, що він пережив у Канті,
він не засвоїв жодного уроку і не навчився бути обережнішим.
Я думаю, що це також властиво Персівалеві.
Якщо він дійсно прагне бути Святим лицарем,
він повинен вміти приймати зважені
й точні рішення і діяти в будь-якій ситуації.
Наговорюєш на свого друга в такий час?
Я не наговорюю на нього.
Я просто вказую на те, що цей інцидент продемонструє мою гідність
як лідерки для всіх.
- Донні! - Донні!
Що сталося?!
Ангальхад, будь ласка, йди до ідола!
Ходімо, Сильване!
Донні!
Моя голова!
Що вони з тобою зробили?
Не кричи!
У мене болить голова!
Чорт забирай!
Що це?
Ні, Енн!
Навіть якщо я піду туди, то лише потраплю в полон разом із ним.
Мені потрібно швидко розбити ідола!
Я тільки починаю!
Ось він, ідол!
Якщо припущення пана Ардда вірні, тієї миті, коли розіб’ється ідол,
селяни повернуться до своїх початкових форм, викликаючи хаос.
Нумо, Сильване. Зробімо це!
Пізніше я винагороджу тебе смачною морквиною!
Ось так!
Тягни!
Краще подякуйте мені,
Персівалю, Донні та Сіне!
Я обіцяю врятувати вас усіх!
Тягни!
На тобі!
Ти сильний!
Персівале!
Донні! Тобі вже краще?
Завдяки Насієнсу я почуваюся чудово!
Фух, мене пройняло!
Цей напій був дуже смачним, але, можливо, недобрим для здоров’я.
Що ти тут робиш, Персівале?
Я вчив їх сумо!
Послухайте. Дольчомонте справді сильний!
Дольчо, що...
Я здивований, що тобі вдалося дізнатися його ім’я.
Мені це просто спало на думку, коли ми гралися разом.
Дольчомонте любить сумо.
Що? Я взагалі нічого не розумію.
Вимова досить дивна.
Здається, вона дуже не схожа на мову Британії.
Це правда?
Що це за мова?
Хіба це не мова Британії?
Ні.
Це мова клану демонів.
- Він сказав... - Гей, зачекай,
стій!
Чому ти можеш говорити їхньою мовою?
Га?
Цікаво, чому.
Якщо я не зможу виконати цю просту місію, то не зможу стати Святим лицарем.
Тягни!
Він зрушив!
Тягни!
Майже готово!
Вам усім, здається, дуже сподобався крилатий хлопчик.
Він справді цікавий і дивний хлопчик.
Що це?
Пристрій поводиться ненормально!
Долай нечестивих і допомагай слабким!
Захищай те, що тобі дороге, ціною свого життя!
Я зробила це...
Якого біса?
Що сталося?
Це застало нас зненацька, еге ж, Дольчомонте...
Які чудові діти.
Їм вдалося розбити огидний бар’єр!
Покарайте клан демонів кров’ю!
Зараз для нас, людей, настав момент відвоювати Британію!
Вони були такими жахливими монстрами?!
Вони занадто великі! Дайте перепочити!
Що робить Сін?
Персівале? Донні? Ви обидва, будь ласка, будьте в безпеці!
Енн!
Персівале?! Дякую...
Відпустіть їх трьох негайно!
Якщо ти їх з’їси, я тобі ніколи не пробачу!
Не хвилюйся, Енн!
Дольчомонте — наш друг!
Перепрошую?
Зрозуміло, що вони здивовані.
Я теж уперше зіткнувся з цією гонитвою.
Але найдивовижніше було те, що...
Люди завжди називають мене малим дитям, тож...
Я тобі заздрю!
Чому він може говорити їхньою мовою?
Гарне питання.
Навіщо ми сюди прийшли?
Ми лише розтрощили їхнього ідола
і зняли закляття ілюзії, яка робила їх схожими на людей...
Напевно.
І ще одне.
Ви допустили вторгнення ворога.
Голова села!
Старійшино.
Він називає його старійшиною.
Зачекайте, то тільки він є людиною?
Вибачте. Здається, виникла невелика плутанина.
Але ми вам не вороги...
Я не про вас говорив.
Ось так,
ви, монстри, і ваш ватажок!
Хто це?
Цей голос, це пан Ардд?
Це вбрання!
Я Ардбег, Святий лицар на службі короля Артура!
Я довго чекав на цей день і цей момент!
Я покараю вас усіх разом, клане демонів!
ЗАГНАНИЙ У КУТ
Переклад субтитрів: Юрій Обревко