"Hopp", säger du?
Magi som omvandlar andras känslor till ens egen styrka?
Otroligt!
Jag underskattade dig visst, Percival.
Men allt du lyckades göra var att köpa lite tid
och situationen förblir oförändrad.
Staden kommer snart att möta sitt slut och ritualen tar sin början.
YOUNG HEROES
Låt ingen fly och offra dem alla!
Vi måste aktivera Eviga mörkrets kista till varje pris!
Nej! Ät mig inte!
Va?
Darak, är offren redo?
Ritualen är mer än redo.
Saken är den... Jag vet inte vad som händer...
Vad är det?
Vi är plötsligt under attack
och varelserna dör en efter en!
Av vem? Hur många är de?
Jag vet inte.
Jag vet ingenting om dem, varken deras identitet eller antal!
Vad hände?
Gjorde du det här?
Monstren besegras!
Kan det vara en av de heliga riddarna?
Sin måste ha kallat på förstärkning. Han är otrolig!
Ironside, du förlorar!
Ja, det verkar så.
Det är otroligt hur mycket du har vuxit på så kort tid, Percival.
Varghese hade säkert velat se dina hjältedåd också.
Du har ingen rätt att säga så. Du dödade honom!
Ja.
Det var trots allt mitt uppdrag, men jag dödade honom med mina egna händer.
Inte nog med det, jag försökte två gånger att döda min egen son.
Men jag kommer nog aldrig att se dig igen.
Jag kommer bli avrättad efter mitt misslyckade uppdrag.
Det är vad jag förtjänar.
Även om jag bara följde min herres order har jag förirrat mig från moralens väg.
Min son, låt mig ta en sista titt på ditt ansikte.
Så jag kan föreställa mig ditt ansikte ögonblicket innan jag dör.
Låt honom inte lura dig, Percival!
Han är full av mörka lögner!
Han har inga känslor av ånger, skuld eller kärlek.
Nu när hans ritual är avbruten tänker han bara på att döda dig.
Vilken obarmhärtigt irriterande liten flicka!
Det stämmer.
Jag ska krossa dig här och nu, Percival!
Du kommer inte undan!
Vilken otrolig hastighet!
Er tro på mig ger mig styrka!
Sluta springa runt!
Jag är fortfarande avdomnad!
- Rök. - Rök.
En rökridå?
Underskatta mig inte! Jag kan lätt förutse dina drag!
Percy, försök inte ge dig in i en riktig strid med den jäveln.
Kom ihåg att han är minst tio gånger starkare än du tror.
Så länge Ironside är nära kistan är vårt rörelseomfång begränsat.
Ja. Om vi bara kunde få bort honom från kistan på nåt sätt.
Donny!
Va? Vad är det?
Hur länge tänker du fly från mig?
Jag avslutar här det med min nästa attack!
Percival, du kan inte besegra mig.
Jag vet det.
Men...
Men det är jag som ska vinna den här matchen, Ironside!
Vi måste ta minst en...
Det är så Ironside ser ut.
Det är Percivals far!
Hur vågar du, Percival? Trots att du är en oduglig nolla.
Tror du att du har omintetgjort våra planer med det här?
Allt jag behöver göra är att döda er
och sätta ihop Eviga mörkrets kista än en gång.
Och det finns mer än nog med folk
att offra i Britannien utanför Sistana.
Det enda du har gjort är att tillfälligt stoppa ritualen.
Jag kommer att ta livet av dig här.
Tyvärr är det här du måste sluta, Ironside.
Vem är det? Är han med Ironside?
Var kom han ifrån?
Släpp mig, Mortlach.
Jag är på hemskt dåligt humör.
Bli inte upprörd.
Jag förstår att du är frustrerad över att ritualen stoppades.
Och att du vill stoppa en av Apokalypsens fyra ryttare
som du råkade snubbla över.
Men vårt problem är
den mystiska fiende som utplånade alla varelser av kaos.
Fick du reda på deras identitet?
Nej. Men jag kan gissa.
De varelser du åkallade var av högre nivå.
Fienden lyckades utplåna dem alla på ett ögonblick.
Har de sådan kraft måste de vara...
...en av de legendariska hjältarna, De sju dödssynderna,
eller nån på deras nivå.
Sa han De sju dödssynderna?
Omöjligt!
I så fall är det vi som är i fara.
Det är nog bäst att vi drar oss tillbaka.
Vi har inget val.
Jag känner mig plötsligt utmattad.
Jag är helt utsliten.
Jag håller på att bli galen.
AHAHAHAHAHAHAHA
Jag trodde att jag skulle dö!
Han dog faktiskt en gång.
Men vi klarade av en fiende som var mycket starkare än oss!
Det gjorde vi inte alls.
Vi kan inte mäta oss med honom.
Utan Percival hade vi varit utplånade nu.
Och glöm inte att du stack när det var som tuffast!
Jag har dåligt samvete, okej?
Nej.
Vårt samarbete stoppade honom!
Donny, Nasiens och Anne, det är tack vare er!
Anne!
Far!
Tack och lov att du är oskadd.
Förlåt.
Jag ansträngde mig inte för att förstå varför du lydde Ironside.
Uppdrag slutfört, va?
- Sin! - Sin!
Berätta, vem besegrade monstren?
Vad för slags förstärkning tog du med dig?
Hämtade du verkligen de där legendariska brottslingarna?
Ska jag berätta?
- Ja, tack! - Ja, tack!
Jag kallade på mina skogskompisar.
Va?
Tror du att vi går på den lögnen...
Dina skogskompisar är fantastiska!
Vad är de för djur? Är de stora? Vilken färg har de?
De är röda och större än du.
- Du hittar bara på, eller hur? - Oj!
På tal om stort, titta på min mantel!
Vilken virrpanna.
Den är normal igen!
Men den var enorm alldeles nyss!
Den måste ha ändrat storlek som svar på din magi.
Din rygg syns!
Percival!
Jag är glad att han är sitt vanliga jag.
Percival slogs på riktigt
med sin egen far, trots att fadern dödat hans farfar.
Åh, nej!
Va? Vad är det?
Det är bajs på väg.
Gå nån annanstans och ta hand om det!
Det är på väg!
Han är verkligen tom i skallen, eller hur?
Jag är inte så säker.
Den jäveln...
...såg ut som farfar.
Så du återvänder med skam,
sir Ironside.
Så intressant.
Apokalypsens fyra ryttare, sa du?
Ers Majestät, jag tror inte det här är något att skratta åt.
Kan du säga så här till honom nästa gång?
"Försök besegra mig, Arthur Pendragon, om du kan."
Ditt misslyckande den här gången är hur som helst en besvikelse.
Du vet att det här var ett gyllene tillfälle
att krossa vår största nuvarande fiende, Liones.
Chockerande att någon av din kaliber skulle misslyckas så totalt mot ett barn,
även om han är en av Apokalypsens fyra ryttare.
Eller borde jag säga mot en av Apokalypsens fyra ryttare
som råkade vara ett barn?
Jag har inga ursäkter.
Ers Majestät, straffa mig som ni vill.
Det är det jag gillar med dig.
Från urminnes tider, fram till det heliga kriget för 16 år sen,
har människor hamnat i konflikter med andra raser
och de har lidit.
Därför skapade jag en fredlig plats
där ingen lider, sörjer eller hotas
av faror eller katastrofer...
Den platsen är Camelot.
Jag vill befria inte bara det här kungariket
utan hela Britannien för människorna.
Men De sju dödssynderna
och de nyanlända, Apokalypsens fyra ryttare...
Så länge dessa hot existerar kommer inget land att få sann fred.
Du förstår, eller hur?
Jag tvivlar på att du vill ge upp Camelots välsignelser heller.
Så gör mig inte besviken med dumma misstag.
Jag värdesätter dig trots allt mer än nån annan.
Avdomningen...
Hur känns det
nu när du är helt tömd på gift?
Ers Majestät!
Jag lovar att leva upp till era förväntningar nästa gång.
Jag åker till Britannien igen och tar hand om Percival...
Nej, det behövs inte.
Jag vill be dig göra nåt viktigare.
Vi ligger alltid steget efter i det här kriget.
Det gör mig frustrerad...
Eller hur, Merlin?
Det finns bara en anledning.
De har visionen,
och vi kan bara se in i framtiden genom att få oss en titt på den.
Vill du att jag ska beslagta visionen?
Vad synd, du har fel!
De kommer naturligtvis att vara på sin vakt mot det.
Att beslagta visionen blir ganska svårt, ärligt talat.
Men jag har något ännu bättre.
Något bättre, Ers Majestät?
Hitta en brud åt mig.
Va?
Utan er alla
kan jag inte ens föreställa mig hur det gått för Sistana.
Jag kan inte tacka er nog.
Men på grund av den jäveln blev husen förstörda.
Hus kan återuppbyggas.
Det viktiga är att
inte en enda invånare i staden blev ett offer.
På tal om det,
vart tog de heliga riddarna vägen som du kallade in?
Mina skogskompisar, menar du. De skulle nog äta frukost.
Kom igen, berätta sanningen.
Glöm det.
Percival.
Jag hörde att du är Ironsides son.
Det måste ha varit svårt för dig.
Det är okej. Jag ville stoppa honom så jag gjorde det, helt enkelt.
Känner du honom?
Ja.
Han var en bekant till min fru.
De tjänade båda som heliga riddare under kung Arthur i Camelot.
Enligt min fru
var han en ädel och hederlig man, fylld av en stark känsla för rättvisa.
Den jäveln?
Han var inte alls som jag hade förväntat mig.
En sak till.
Jag vill be er om en tjänst.
Far.
Va?
- Va? - Va?
Hör på, jag vill på allvar
bli en helig riddare.
När jag stred med Ironside blev jag smärtsamt medveten om
vilken oerfaren, inkompetent och omogen nybörjare jag är.
Jag vill kunna skydda det jag håller kärt, även själv
en dag, genom att bli en stor helig riddare.
Det är också därför jag vill ge mig av, för att träna.
Jag förstår hur du känner.
Men jag låter dig inte resa ensam!
Varför kan du inte...
Betyder det...
Låt oss resa tillsammans, Anne!
Jag har inget emot en livlig resa.
Vi såg henne redan som en av oss.
Du har blivit precis som din mamma.
Till och med den där envisa personligheten,
tävlingsandan och allt!
Jag har dina ögonbryn, far!
Ge dig av, Anghalhad.
Din far kommer alltid att heja på dig.
Sin, vad försöker Ironside göra egentligen?
Vem vet?
Det enda jag vet säkert är
att era vägar kommer korsas igen, förr eller senare.
För att jag är en av Apokalypsens fyra ryttare som ska förgöra världen?
Det stämmer.
Se inte så dyster ut.
Om du är orolig, bli starkare.
Så att du kan besegra både din pappa och ditt öde.
Kan du göra det?
Ja! Jag ska försöka!
Tillsammans med er känner jag att jag kan bli mycket starkare.
Percival!
Varför drar du fötterna efter dig?
Vi lämnar dig här!
Vänta på mig! Jag kommer!
MASTER AND PUPIL
Undertexter: Emma Lindahl