OVERSATT OG I SYNK AV LEOGATE1968
DEN NYE MIDDELALDEREN.
Menneskeheten prøvde å forhindre den økende krisen ved å investere stort i genteknologi.
Det gikk galt.
Konstruerte virus og organismer flyktet ut i villmarken. De
utslettet spisbare planter, dyr og store mengder mennesker.
Et oligarki trives nå i innelukkede byer kalt 'Citadeller' mens alle andre sliter med å overleve.
For å få mat, er folk avhengige av frø håndtert av Citadellene. Men, disse er kodet for å produsere kun en innhøsting.
Au! Det er varmt.
Hvorfor slikt et hastverk?
Jeg skal til det gamle laboratoriet.
Ååå... jeg hater dette stedet.
Forsiktig her oppe.
Se hva jeg fant.
Nok Vesper, batteriet mitt er lavt.
Ingen tvang deg til å komme. Du burde vært hjemme for å lade.
Du kaster bort tiden vår på disse eksperimentene.
Ikke bekymre deg. Det vil ikke gjøre vondt.
Takk skal du ha.
Vent her.
Det er bare en Pilegrim. Kom igjen.
-Jeg tror det er en «hun». -La den være.
En dag vil jeg gjerne følge en, finne ut hvor de tar med alt det søppelet.
Ikke gjør det. De bare vandrer til de dør.
- Hvordan vet du at de aldri kommer hjem? - Alle vet det.
- Hvordan kunne noen vite om dem alle? - Vesper. Hun kommer ikke tilbake.
Er det noen der inne med deg?
Jeg tror de er borte.
Jeg hører ingenting.
Vesper, tanken!
Strømmen!
Ta ryggen av fra kjøleskapet.
Jeg tok den ut...
Jeg trengte plass til cellekulturene mine.
Jeg går til Jonas.
Hvem er sjefen her?
Meg...
Men de festet ikke på...
Kannen var ditt ansvar.
Sett nå den stakkars skapningen ut av sin elendighet.
Den er ikke menneskelig. Den vil ikke føles noe.
Den ble laget i et laboratorium.
Den kannen kan ha kostet deg en formue. Så bortkastet.
-Hva bringer deg, Vesper? -Du vet.
Hvordan ville jeg? Du er innesperret i hytten med broren min.
- Noen saboterte generatoren vår. - Sier du det?
For en verden.
Alle bakteriene våre er borte.
- Vi har ikke strøm. - Du vet at vi ikke kan gjøre veldedighet.
Jeg ber ikke om noen.
Tro meg, vi jobber for det.
Familien må holde sammen for å overleve her ute,
spesielt med Citadellet som øker prisen på frø.
Heldigvis har vi det de vil ha.
Skinny!
Se hvem som har kommet for å se oss.
Blodet ditt vil ikke være ungt for alltid.
Synd å sløse det bort på nødsituasjoner som dette.
Men selvfølgelig,
og bo alene som du gjør, du er heldig at det ikke har vært verre.
Pilegrimer, driftere, banditter...
De kommer på døren din,
og det hele kan ende i tragedie.
Du ville vært tryggere her.
Hva med faren min?
Vi ville ta vare på ham.
Det er ikke hans feil at moren din dro.
Dere vil begge være mer komfortable,
spesielt om vinteren.
Du minner meg så mye om moren din.
Jeg håper du ikke er redd meg?
Jeg kommer ikke til å bli bare en av oppdretterne dine.
Du sier det som et skittent ord.
Tror du at du er bedre enn alle andre?
Jeg har ferdigheter.
Jeg er selvlært.
Og en dag skal jeg komme meg ut.
Men du...
Du vil fortsatt være her,
suger ut barnas blod for å bytte med frø.
Min ambisiøse lille jente.
Du vet at vi er så like, du og jeg.
For vi vil vel ikke la denne verden av dritt knuse oss?
Men ikke tro at du kan endre rekkefølgen på tingene.
Benytt enhver mulighet når den kommer til deg.
Kan jeg få bakteriene mine nå?
Du må komme tilbake om to dager.
Jeg må selge blodet ditt til citadellet først.
Du vet at pappa ikke vil overleve så lenge uten strøm.
Jeg skulle ønske jeg hadde litt mer til overs.
Nei!
Nei! Nei!
Du vil ikke være sint lenger når du ser hva jeg har.
Hva er dette? Hvor fikk du tak i det?
-Jonas ga meg. -For hva?
-Hva gjorde du for å få dem? -Ingenting.
Jeg tok dem nettopp.
Legg dem tilbake før han legger merke til det.
Nei.
De er mine, og jeg skal låse dem opp.
-Gjør dem fruktbare. -Du vet at det ikke er mulig.
Når jeg gjør det, vil Citadellet at jeg skal jobbe i laboratoriene deres.
- De lar deg aldri jobbe inne. - Du er bare redd for at jeg skal dra, som mamma!
Å Vesper,
du vet ikke prisen på drømmer.
Hold kjeft!
-Din plass er her. -Hold kjeft!
Jeg så en vingeglider i går kveld.
Kanskje den krasjet.
- Vil du ikke hjelpe? Hvis det var deg? - Dump henne der du fant henne.
Hun er ikke vårt ansvar.
Kanskje hun kunne hjelpe oss.
Å nei... Du tror hun kommer til å ta oss til citadellet.
Disse menneskene handler ikke av vennlighet.
Hva har hun å vinne på å ta med deg?
Kanskje...
- ...Laboratoriene. -Ingenting.
Vesper! Vil du sprenge oss i lufta?
Vil du foretrekke at jeg forlot henne der for å dø?
Ja!
- Hvor er mannen jeg var sammen med? - Du var alene.
Jeg må finne ham.
Han kan være skadet, glideren vårt styrtet. Kan du ta meg dit du fant meg?
Du kommer ikke veldig langt.
Kan du hjelpe meg?
Du kan gå.
- Du kan få hjelp. Du kan søke etter ham. - Vi er ikke dine tjenere.
Nei. Vennligst tilgi min oppførsel.
Mannen er min far og jeg er bekymret for ham.
- All hjelp du gir vil ikke gå ubelønnet. - Vi har hjulpet til.
- Ringte du Citadellet? Kommer de? - Jeg vet ikke.
Jeg falt fra glideren før den krasjet.
- Pappa. -Nei!
Du kan ikke stoppe meg.
Gjør hva du vil, men ikke kom gråtende til meg.
Jeg er Camellia.
Vesper.
Du vil ikke angre på å hjelpe oss.
- Du har mitt ord. - Vi starter ved soloppgang.
- Det er ikke trygt om natten. - Takk skal du ha.
Jeg ga deg de saftigste.
Takk skal du ha.
Hvem bor her sammen med deg?
Bare... meg og pappa.
Den... grinete dronen.
- Han bruker den til å kommunisere. - Hva skjedde med han?
Han ble skadet og tjenestegjorde for...
Citadellets hær.
Alt de ga ham var den gamle skrapdronen.
Hvis vi tok dere begge til citadellet, er jeg sikker på at de kan hjelpe ham.
Virkelig? Du...
- Kunne du gjort det? - Ja.
Faren min er en veldig innflytelsesrik mann.
Hører du det Pappa?
Pappa?
Pappa, pappa, pappa!
Stopp! Pappa, nei.
Pappa! Pappa! Pappa!
Nei, stopp. Slutt med det! Pappa!
- Stopp, pappa.
Stopp, pappa. Vær så snill. Stopp!
- Vær så snill, stopp. - Hold tak i ham.
Han sover nå.
- Hva gjorde hun med deg? - Jeg vet ikke.
- Kan alle fra Citadellet gjøre det? - Jeg tror ikke det.
Flaks at hun var der.
Hun er våken nå.
Vesper?
Jeg forventet å finne pilegrimer.
Denne mannen trenger hjelp.
- Godt å se deg, Darius. - Jonas.
Jeg ser at du har fått tilbake kraften din.
Jeg fant en backup forsyning.
Hvor heldig.
Vi skylder deg fortsatt for det blodet. Du bør komme og se oss.
Ta meg med...
Hvorfor har ingen fra citadellet kommet for å finne deg?
Camel...
Lukk persienner...
Ligg hos meg.
Jeg har alltid lurt på...
Hva gjør du med mine barns blod?
Bruker du det til å gjøre ditt eget mer spesiell?
Hjelp.
Vær så snill.
Lider du?
-Nå vet du hvordan det føles. -Nei!
Nei! Nei!
Nei! La ham være!
Nei.
Nei...
Nei nei...
Ta den fra hverandre.
Redd det som er bra.
Hva plager deg?
Betydde denne mannen noe for deg?
Det var en annen passasjer.
Hvordan fant du dette?
Vi søkte næring.
Hva, snublet du bare over det?
- Hvorfor vil du ikke se på meg? - Fordi hun er redd for deg!
La oss gå, Vesper.
Nei.
Du får ikke bare gå.
Ikke uten å hjelpe til med å rydde opp først.
Vi sier at vi ikke fant noe.
- Kan ikke lyve for henne for alltid. - Jonas leter etter henne.
Det ville være farlig hvis hun gjorde noe overilet.
- Vi må informere Citadellet. - Jonas er den eneste som har en sender.
Hva så?
Har du aldri sneket deg inn på gården hans før?
Fant du ham?
Vi fant ingenting.
Men hvordan...
Vingeglideren kunne ikke ha krasjet så langt unna.
Området er... Det er virkelig stort.
- Vi drar i morgen. - Vi må informere Citadellet om krasjet.
Vår nabo har en sender. Vi drar i morgen.
Ja.
Greit.
La oss gjøre det.
Din fot.
Du har nesten sluttet å halte. Kan jeg se?
Lagde du det?
Jeg gjorde det for ham.
For å beskytte de åpne sårene hans, men...
Det fremskynder ikke helingsprosessen.
Jeg visste ikke at folk her visste så mye om syntetisk biologi.
Skadedyret har også hjerner.
Dette er ingenting.
- Kom med meg. - Vesper, det er ikke trygt.
Hun trenger å se arbeidet mitt hvis hun tar oss med til Citadellet.
La oss gå.
Hei! De små hilser alltid på meg.
Hun liker deg.
Dette er den første jeg laget.
Han surmuler, for jeg har ikke vært her på noen dager.
Han er ikke den flotteste, men...
Han har karakter.
Som Pappa.
Kom igjen.
De er tryggere her, men jeg håper en dag...
...at de tar seg ut i verden.
Jeg har aldri sett noe lignende.
Vi må vise Elias.
Hvem?
Min far.
Han er leder for syntetisk biologi ved Citadellet.
Han ville elske dette.
Jeg lærer fortsatt.
De første overlevde ikke engang,
eller... de drepte hverandre.
Men jeg kommer nærmere den rette sammensetningen for hver generasjon.
Jeg gjør fortsatt feil.
Denne skal være blå som de andre.
Noe må ha endret den opprinnelige koden min.
La oss finne ut hvorfor du ikke gjør det du skal.
Vi vet begge at jeg ikke kommer til Citadellet.
Men ungen stoler på deg. Dette er alt for henne.
Når døde moren din?
Hun er ikke død.
Hun forlot oss for et år siden.
Fulgte pilegrimene.
Hvem er pilegrimene?
De vandrer i grupper med slør over ansiktet og samler gammelt skrot.
Ingen vet hvorfor.
- De snakker ikke. - Hvorfor fulgte hun etter dem?
Pappa sa hun drømte for mye.
Ble trist av å bo her.
Hun...
Hun skrev disse vakre sangene.
Når hun sang, fikk det meg til å føle...
Varm.
En morgen, jeg...
Jeg gikk til henne,
ba henne om å synge, men...
Hun hadde mistet stemmen.
To dager senere var hun borte.
Noen folk sier...
At det er et virus som gjør dem til pilegrimer.
Hun ville aldri ha forlatt deg hvis hun hadde et valg.
Hva med din?
Jeg har aldri møtt henne.
Kanskje det er bedre sånn.
Finnes de på ekte?
Det gjorde de, for lenge siden.
Er det sant at Citadellet kan generere noen...
- ...noen livsformer? - Ja.
- Har du noen gang sett denne? - Ja.
Det er en katt. De er veldig uavhengige.
Lager den lyd?
Ja.
- Hva med denne? - Det er en ugle.
De flyr og de gjør...
- Denne? - Det er en papegøye.
De gjentar alt du sier.
- Hva? - Hva?
-Hva gjør du? -Hva gjør du?
- Åh, jeg forstår. - Åh, jeg forstår.
- Stopp nå. - Stopp nå.
- Stopp. - Stopp.
- Slutt med det. Stopp det nå. - Slutt med det. Stopp det nå.
- Stopp. - Stopp.
- Stopp, Camellia. - Stopp, Camellia.
- Slutt med det. Slutt med det. - Slutt med det. Slutt med det.
- Stopp. Stopp nå. - Stopp. Stopp nå.
- Stopp. Stopp. - Stopp. Stopp.
Dette er en ulv.
De reiser i flokk.
Og de liker å hyle mot månen.
Hvorfor er Citadellet stengt for folk som oss?
Hvis de åpnet dørene for alle, ville det ikke vært nok ressurser.
Men...
Du lager kanner for å tjene deg.
Vi kunne gjøre jobben deres.
Citadellet liker kontroll.
Kanner er designet for å være lojale.
Det ville ikke være så lett med mennesker.
Nynn noe.
- Han vil være opptatt med dem. - Jeg skal sjekke om det er klart.
Kom inn, Vesper.
Gyroskopet fungerte ikke som det skal.
Jeg fikser det for deg.
Hva bringer dere to hit?
Vesper.
Hvorfor bryter du deg inn på gården min?
Vi kom for å få det du skylder oss, for blodet.
Vel, det er ingen grunn til å snike seg inn på baksiden.
Sist gang kastet barna dine steiner på meg.
Ting har vært litt anspent her.
For noen dager siden forsvant våre spirende frø...
Skinny så på dem.
Han sa at insekter tok dem.
Kan du tenke deg det?
Jeg måtte sende ham bort for å tenke på det.
Hvis du ikke kan stole på familien din...
Tror du virkelig at insekter stjal de frøene?
Hold her.
Hvis jeg fanget et insekt som stjal fra familiens lager,
Ville jeg rive av vingene av det,
hvert eneste bitte lille bein.
Og hva med den ekstra passasjeren?
Har du sett noe?
Jeg har mistet all tålmodighet med løgnere.
Dronen er så god som ny.
Men vi driver ikke med veldedighet her.
Er du sulten?
Kan du fly?
Hva gjorde han med deg?
Fly en gang til.
-Nei!
Nei! Nei!
Hva skjedde?
Vesper?
Har du kontaktet Citadellet?
Vesper.
-Hei, bare ta et øyeblikk. -Nei!
- Vesper! - Nei.
- Hva om den ikke kan fikses? - Selvfølgelig kan den det.
Du vil finne en måte.
Jeg lover.
Og så kan vi gå og lete etter Elias,
fordi jeg føler meg så mye bedre. Hva?
Han er død.
Vis meg.
Nei nei nei!
Du er en...
Jeg er en Kanne, ja.
Men jeg har sett en Kanne før...
- Den var ikke som deg. - Han skapte meg.
Jeg er annerledes.
Du kan ikke få oss inn i citadellet.
Vi rømte fra Citadellet da vi krasjet.
Å lage en intelligent Kanne er en stor forbrytelse.
De ville drepe meg.
Elias inngikk en avtale med et annet Citadell om flyktningstatus.
Du skulle aldri ta oss med.
Få ryddet opp. Kom igjen!
Vesper, jeg beklager.
Jeg har aldri følt meg så verdiløs.
Prøv å fly.
Du kan ikke bli her. Jonas markerte deg.
Han tror du tilhører ham nå.
Vi skal ingen steder, pappa.
Hun er en Kanne.
Hun løy for oss.
Du hadde rett.
Jeg skal ta henne med til Jonas.
Da blir han kanskje mildere mot meg.
Ikke vær for hard mot henne. Kanner adlyder sine herrer.
Hun hadde ikke noe valg.
- Stopp! - Nei!
Jeg eksisterer ikke lenger.
Du får ikke bare gi opp når ting er vanskelige.
De er vanskelige for oss alle,
men vi blir,
og vi hjelper hverandre.
Følg meg.
Sitt.
Jeg fant ut hvorfor den ikke gjorde som den skulle.
Den har møtt en sopp med et oransje pigment.
De ble med og laget noe nytt.
Hvis en blomst kan endre formålet,
da kan du også.
Hva?
Kan jeg studere en prøve av deg?
Camellia?
Se denne delen her.
Den gjentar seg stadig, men den tilhører ikke kjerne-DNA-et ditt.
- Hva er det? - Den er låst.
Elias fortalte meg ingenting.
Jeg pleide å spille for Elias når han jobbet, han sa at det hjalp ham å konsentrere seg.
Han var i et Citadell-laboratorium.
Med deres teknologi ville dette vært enkelt.
Du ville ikke likt deg i Citadellet.
Elias pleide å si at livet der var som en frossen elv, overflaten var vakker,
men under...
Prøver alle å leve for alltid, og det er et gledeløst og ensomt liv.
Du bodde der.
Jeg levde for Elias.
Jeg underholdt ham, jeg tok vare på ham.
Jeg lot ham ta seg av meg.
Jeg holdt ham varm,
Jeg hjalp ham med å sove...
Jeg gjorde alt han ba meg om.
Camellia?
Nei. Fortsett å spille.
Der, den siste tonen, fortsett å spille den.
Se.
Disse, DNA-sekvensene til planter...
Det er så mange, jeg skjønner det ikke.
Vent.
Pappa!
Jeg fant nøkkelen til å låse opp Citadell-frøene.
Jeg kan gjøre dem fruktbare.
Vi kommer aldri til å sulte igjen.
Så det var planen hans:
å bytte dem mot adgang til det andre Citadellet.
Du må ta Vesper dit i morgen.
- Nei. - Vesper.
- Pappa. - Du...
Jeg forlater deg ikke.
Du forstår ikke, Citadellet vil være hensynsløse.
Jeg trenger nye filtre. Vi må gå til det gamle laboratoriet.
Du vil ikke tro hva jeg skal gjøre.
Jeg er så lettet over å endelig finne deg, frøken.
Og du er?
Hvor er mine manerer?
Jeg heter Jonas.
Jeg er broren hans.
Hvis du kommer tilbake med meg,
Kan jeg hjelpe deg hjem.
Vi har allerede kontaktet Citadellet, de er på vei.
Enten tar du feil, eller...
Noen sier ikke sannheten.
Jeg er den eneste personen i dette området med en sender.
Du må være veldig forsiktig...
med hvem du stoler på.
Stedet mitt er mer...
passende for en dame.
Det er større, mer komfortabel.
Det lukter ikke av død.
Jeg blir med deg.
Ikke til å tro!
Du er så og si et menneske.
- En Kanne trenger en mester. - Jeg har en.
Nei! Ikke nå lenger.
Tror du jeg er dum?
Vesper stopp! Slutt med det! Slutt med det!
- Nei, nei, ikke gjør det. - Jonas, nei!
Slipp den.
Så dette er hvordan det ender.
Jeg vil gjøre en avtale.
Camellias eier var ingeniør.
Han gjemte kodene for å låse opp frøene inne i DNA'et hennes.
Jeg kan gjøre dem fruktbare.
Vi har begge all maten vi trenger.
Jeg fant Kannen du leter etter.
Dette vil blande seg med frøenes celler og endre deres DNA.
Hvor lang tid vil det ta?
Det virket.
Denne lille her, kan forandre hele livene våre.
Bort fra vinduet.
Vesper...
La det være.
Ikke pust det inn.
De kommer snart.
Jeg vil overgi meg.
Det er for sent for det. De vet at vi har hjulpet deg.
- Du og Vesper må gå nå. - Nei!
-Vi forlater deg ikke her. -Ikke krangle.
Jeg kan skaffe dere nok tid til å rømme.
Se på meg.
Du og Camellia må dra til Citadellet i sør.
- Bytt ut frøene for sikkerhets skyld. - Nei, jeg vil ikke ha noe av dette.
Jeg vil gi dem frøene.
- Det fungerer ikke sånn. - Jeg forlater deg ikke her.
Vesper.
Hva med dette?
Vi lurer dem.
Du vil gjemme deg i sumpen og jeg vil fortelle dem at du er borte,
og når det er over kan du komme tilbake.
Jeg har jobbet for disse menneskene. Jeg vet hvordan jeg skal snakke med dem.
Dessuten,
hvordan kan de skade meg mer?
- Vi kan skjule deg for dem også. - Der ja.
Det er en god ide.
Lov at du vil ta vare på henne.
Nei nei.
Nei! Nei!
- Jeg beklager. - Nei!
Nei, nei!
- Kom hit. Jeg beklager. - Nei nei!
- Nei nei. - Han vil alltid være med deg.
Han vil alltid være med deg. Vesper.
Han ba oss gå til hagen din, og så drar vi sørover til Citadellet når det er trygt.
OK?
Kom igjen.
Løp.
Ikke rør det røde gresset.
Jeg blir med deg.
Hei!
De vil ikke stoppe før de får meg.
Nei. Pappa sa...
Vi må holde sammen.
Du kan ikke bare forlate meg.
Vesper, husker du hva du sa om frøene?
Hvordan man bare kunne forandre alt?
- Nei. - Vesper.
- Du kan ikke gjøre dette. - Det er greit.
Du kommer med meg. Du skal bli hos meg, og det er det!
-Du må gjøre som jeg sier.
Det er en ordre, jeg beordrer deg, og du vil bli hos meg.
-Vesper... -OK? Kom igjen. Kom igjen.
Du blir hos meg.
Du kommer til å bli hos meg, ok?
Du kommer til å bli hos meg. Du kommer ikke til å dra.
Nei, nei.
- Vær så snill. - Vesper.
Ikke forlat meg, vær så snill.
- Vær så snill. - Vesper.
- Vær så snill. - Vesper...
Vær så snill.
Vær så snill bli hos meg.
Ha vakre drømmer.
OVERSATT OG I SYNK AV LEOGATE1968