Keď som prišiel do ILM, bolo to veľmi zaujímavé,
lebo môj prvý dojem bol: „Tu niečo nesedí.“
Masi Oka Digitálne efekty
Robia Star Wars.
Je to obria hollywoodska spoločnosť.
Prišiel som tam a očakával som také to, viete,
veľké svetlá a akcia a tak.
A je to ako zubárska ordinácia.
ILM sídli na Kernerovej ulici.
Star Wars bola veľká vec.
A keď George prišiel s firmou sem,
Jim Morris Prezident ILM
chcel byť nenápadný,
aby ľudia nevedeli, čo sa deje a tak.
Na dverách bol nápis Kerner Optical Company.
To bolo len krytie, aby si ľudia nepovedali:
„Nikde nevidím Industrial Light & Magic ani žiadne Star Wars.“
Len prejdú okolo a idú trebárs do autoservisu.
Dennis Muren Vizuálne efekty
Keď som ľuďom ukazoval ILM,
vždy som chcel povedať...
John Knoll Vizuálne efekty
na základe toho, ako ošumelo tá budova vyzerala:
„Všetky peniaze dávame do filmu.“
Nejdú do vyleštených kľučiek na dverách.
Idú do filmu.
Dostal som do rúk scenár Pirátov z Karibiku.
Priznám, moja prvá reakcia, keď som ho videl, bola:
„Bože, toto nebude dobré.“
Prečítal som si ho, a bol celkom dobrý.
A potom som si pomyslel: „Ale čo Hal?“
A posunul mi po stole scenár
s nadpisom „Piráti Karibiku.“
Hal Hickel Animácia
Pomyslel som si: „Film na motívy jazdy v zábavnom parku.“
No neviem.
Johó, žijem si ja ako pirát
Ako z toho spravíte príbeh?
Stiahnite vlajku, vy odporní švábi!
Ukáž sa im z ľavoboku.
Bolo to akože: „Okej, dostal som toto.“
Rád robím filmy, ktoré by nemali fungovať.
V tom je to kúzlo. Dobrodružstvo je, že nevieme, čo sa stane.
Chlapík strieľa, šermuje, páli z diel a tak.
Goreova vízia toho projektu bola neobvyklá, zaujímavá a čerstvá.
Z prvého stretnutia
som odchádzal, a priam som sa vznášal nad zemou.
Je to taký punkrockový western.
Viete, piráti sú banditi.
Majú svoj kódex, ale sú ochotní porušovať ho.
V skazenom svete poctivý zlodej nemá miesto.
Tento aspekt filmu ma na začiatku ihneď zaujal.
Taký žáner už vlastne neexistoval,
takže bolo vzrušujúce vrátiť sa k nemu.
Páľ!
Čierna labuť Henry King, 1942
Vyrastal som na tých starých klasických filmoch zo 40. a 50. rokov
s drevenou loďou v nádrži v štúdiu, a miloval som ich.
Tu som mal scenár
a mal som možnosť postaviť nádrž
a veľké drevené lode a strieľať na ne
ako vtedy v štúdiách Paramount či 20th Century Fox.
Vravím si: „To bude zábava.“
Tu vzadu nám postavili vyše metrovú stenu.
Bola veľmi silná, obložená plastom.
Naplnili sme nádrž vodou.
Mali sme pirátske lode, dlhé vyše desať metrov.
A na tej scéne musela fungovať pyrotechnika, modely,
a filmári so žeriavmi, aby lode ťahali po vode a vo vetre.
Naozaj vzrušujúce.
Páľ!
- Môžem vám tu niečo ukázať? - Hej.
Je to ako chceš.
S Johnom sme mentálne prepojení.
Môj otec bol jadrový fyzik, Johnov tiež.
A po rokoch sme zistili, že sa poznali.
Často Johnovi hovorím:
„Potrebujem na to nástroj, ktorý neexistuje.“
Dynamika ti to nedovolí,
pokúsim sa obísť ju.
Z takého niečoho získate oveľa viac energie,
keď pred neho staviate výzvy.
Akcia!
Veľkou výzvou v Pirátoch 1 bolo to, že tí piráti sú prekliati,
takže keď sa ukážu v mesačnom svetle, vyzerajú ako vysušené kostry.
A mimo mesačného svetla sú to herci vo filmových kostýmoch.
Akcia!
A musia prejsť zo živej akcie do počítačových efektov a potom späť.
Tak si vravím: „Tak to nakrúťme s hercom,
„a potom nakrútime pozadie,
„a ja pridám to, čo tam potrebujem,
„a nejako to dotvoríme.“
Naši kresliči v tom museli byť naozaj veľmi dobrí.
Neodolal som, kamoš.
Bolo dôležité vedieť, čo sa vlastne deje,
hlavne keď sa Barbossa mení v mesačnom svetle,
keď vysvetľuje, kto sú.
Bol to záber zblízka.
Chceli sme ho spraviť ako prvý,
lebo sme vedeli, že bude náročný.
A keď ho spravíme dobre, ľuďom sa ten efekt bude páčiť.
Spravili sme to,
že asi na pol sekundy po premene na počítačovú kostrovú verziu
vidíme jeho skutočné oči.
Potom napoly žmurkne
a od tej chvíle je to už počítačová grafika,
nechali sme tam ten kúsok, ktorý diváci vidia,
o niečo dlhšie po tom prechode z reálu do digitálu.
Radšej začnite veriť príbehom o duchoch, slečna Turnerová.
V jednom ste.
A fungovalo to.
Hal začínal ako fázový animátor.
Tá práca ho vždy bavila.
Najväčšiu časť mladosti som prežil na ranči v Colorade,
asi milión kilometrov od hocičoho, spojeného s filmom.
Preto som sa silno identifikoval s Lukom Skywalkeronm,
vo fantazijnom príbehu Star Wars,
aj v tom byť ďaleko, ďaleko od jasného stredu vesmíru,
či ako o ňom Luke hovorí.
Ak niekde je jasný stred vesmíru,
si na najvzdialenejšej planéte od neho.
Žil som na pravidelnej dávke polnočných filmov,
hororov, sci-fi, fantasy, detektívok,
väčšiny hororových filmov Universalu,
všetkého od Raya Harryhausena.
Môj nápad byť animátorom sa zrodil tak,
že som v televízii videl pôvodného King Konga.
Hnevalo ma, čo v tom filme King Kongovi robili
a poprosil som mamu, nech mi pomôže napísať list do miestnej televízie,
ktorá bola podľa mňa zodpovedná za jeho smrť.
V roku 1988 som začal v Štúdiách Willa Vintona s animáciami z plastelíny.
Rozrastali sa,
lebo dostali ponuku robiť California Raisins,
ktoré boli na chvíľku kultúrnym hitom 80. rokov.
Počul som takú šuškandu
Mojím hlavným cieľom bolo ísť do Kalifornie
a pracovať pre ILM.
Naozaj nastúpiť do ILM bolo pre mňa úžasné.
Veľmi sa nám páčil Ray Harryhausen a Jáson a argonauti.
Ale veľa vecí bolo statických. Fingujú to.
My sme nechceli statické zábery.
Chceli sme kameru oslobodiť.
Keď je v scéne asi 70 postáv pokope,
vy máte ručnú kameru a všetci robia určitú choreografiu,
chcete ukázať, že neexistuje žiadny plán,
že ozaj len reagujete.
Niečia hlava spadne na zem,
stalo sa to, a vy chcete reagovať intuitívne.
To bola asi najväčšia výzva.
Jediné, čo dávalo zmysel,
bolo nakrútiť hercov v ich filmových kostýmoch,
a potom čo najlepšie zladiť ich pohyby.
Ten proces bol veľmi ťažký, náročný a náchylný na chyby.
Boli prípady, keď postavy mali byť len kostry,
a my sme použili nahrávanie pohybu.
Ten sme nakrútili na pľaci s našimi animátormi, ktorí ho hrali.
Fajn. Vyzerá to dobre.
V záverečných mesiacoch práce
Ray prišiel na pravidelnú návštevu ILM,
a pri mojom stole si pozrel pár záberov z Pirátov.
Mal na tvári veľký úsmev.
Zabával sa na tom, veľmi sa mu to páčilo.
Pre každého, kto na ňom vyrastal,
a hlavne pre tých ľudí, ktorí potom robili fázovú animáciu,
nemohlo byť nič úžasnejšie.
Takže v čase, keď prišiel film Pomsta Sithov,
ty si už pracoval s digitálom.
- Ale George stále posúval hranice. - Áno.
V Pomste Sithov sme začali používať veľa digitálnych dvojníkov.
Rob Coleman Animácia
V tomto zábere
musíme vytvoriť digitálneho Obi-Wana.
Tu vidíte, ako vkladáme simuláciu šiat,
a rozmýšľame, ako odev bude reagovať na to odhodenie.
Tu je hotový záber.
Tu je digitálny dvojník, ktorý nahrádza Ewana McGregora.
George stále posúval hranice toho,
čo chce mať vo svojich súbojoch.
A v Pomste Sithov bolo tuším viac šermiarskych súbojov
ako v tých ostatných.
Vždy, keď vidíte, ako niekto skočí alebo sa otočí,
je to veľmi pravdepodobne plne digitálna postava.
Ďalšia vec, ktorú sme robili, bola náhrada hláv.
Je tam súboj medzi Palpatinom a Mace Winduom,
kde Ian, hoci je úžasný herec, povedal: „Ľudia, nedokážem...“
Sotva... Nevie sa šermovať.
Tak tam museli použiť dabléra,
ale ten zasa nevyzeral dosť ako Palpatine.
Tak se mu nasadili digitálnu hlavu.
Vtedy sme robili naozaj veľké inovácie.
A rozsah ich používania stále rástol.
Star Wars: Epizóda I - Skrytá hrozba
Nie ako v Star Wars a Impériu, ani v Jediovi.
Myslím, že v Epizóde I to bolo skoro dvetisíc záberov.
A v Epizóde II niečo viac.
A v Epizóde III bolo asi 2 500 efektových záberov.
Tak som sa snažil vymyslieť techniku na všetky tie sekvencie.
Toto je veľmi výstižná koláž prvých návrhov pre Mustafar.
Erik Tiemens Koncepčný dizajn
A ako sme ho ďalej rozvíjali, bol stále temnejší.
Zaujímavé je, že výroba modelov teraz stavia model,
ktorý nie je veľmi odlišný od tohto, len je oveľa väčší.
Keď mi to ukázali, povedali: „Tu sú storyboardy pre Mustafar,“
tak si teraz spomínam,
použili sme slová „veľký“ a „veľmi veľký“.
A Mustafar bol ozaj veľmi, veľmi veľký.
Viete, asi na to ani nemáme slová.
Má pripomínať peklo.
A niekde odtiaľ pochádza Darth Vader.
Môj vedúci počítačových efektov vravel:
„To vieme spraviť ako počítačovú grafiku.
Vieme spraviť lávu. Bude vyzerať super.“
A už som dosť často videl simulácie tekutých vecí,
tak som neveril, že bude mať dostatočné rozlíšenie,
dosť detailov.
Scott Farrar v 90. rokoch robil film s názvom Kongo...
Kongo Frank Marshall, 1995
kde spravili lávu s použitím materiálu menom Methocel.
A ten bol... Zdal sa mi vhodný aj pre nás.
Tak som sa rozhodol spraviť Mustafar ako veľkú miniatúru.
Bola...
tá miniatúra mala asi 12 metrov dĺžky a asi desať metrov šírky.
Nebola taká dlhá ako tenisový kurt,
ani taká široká.
Bol to nie len jeden veľký kus, postavený z veľkých kusov peny,
bolo treba vyrobiť celé stovky veľkých stavebných blokov.
A všetky lávové kanály sme vytvorili z čistého plexisklového podložia,
aby sa dal použiť ten priehľadný Methocel
a podsvietiť ho, aby spod nich vychádzal svit.
Áno. To je oranžová.
No a na boku boli ľudia, ktorých ste nevideli,
ktorí tam sypali kúsky spáleného korku rôznej veľkosti,
od centimetra či dvoch až po dvadsať centimetrov.
Takže keď láva pritekala, mala na povrchu takú čiernu krustu.
Neviem úplne, ako to opísať.
Je to ako balet, kde všetko musí spolu ladiť,
aby celá scéna fungovala.
Ale podľa mňa to vyšlo ozaj dobre.
George bol veľmi spokojný.
Pre oddelenie modelov bolo príjemné robiť niečo také,
a že George bol s tým spokojný.
Vyzerá to výborne.
Veľmi dobre.
Po dokončení filmu Pomsta Sithov bol koniec.
Načas sme so Star Wars skončili.
ILM VÝROBA MODELOV
V roku 2006 ma prepustili,
lebo štúdio malo málo práce.
Fon Davis Výroba modelov
Vedeli sme, že raz musíme vytvoriť nové ILM.
A prišla príležitosť urobiť to v Presidiu
a povedal som: „Postavme to.“
Chcel som pekné miesto na prácu.
Presidio of San Francisco Od roku 2006 sídlo ILM
Neexistoval biznisový model, aby efekty
dokázali zaplatiť stavbu takej budovy.
George na tú stavbu minul kopu peňazí,
o ktorých vedel, že sa mu nikdy nevrátia.
A keď to videli,
došlo im, že starý spôsob práce sa končí.
Naozaj sme vôbec nevedeli, čo sa deje.
A potom mali stretnutie
a všetkých nás zvolali do oddelenia praktických efektov.
Tam nám oznámili,
že oddelenie praktických efektov idú predať.
- Aký to bol pocit? - Lámalo to srdce.
Vieš, vždy som si predstavoval, že keď...
začnem pracovať v ILM, budem tam do dôchodku.
Predaj výroby modelov bol...
Jean Bolteová Modely a návrhy
Bol to koniec úžasnej éry.
Nedalo sa vrátiť.
Konkurenti si rozoberajú Lucasove špeciálne efekty
Keď som prišla do ILM, bola to jediná taká firma.
Lucas na okraji technologickej zábavy
Dlhý čas
sme dominovali oblasti vizuálnych efektov.
Som Jim Morris. Som generálny riaditeľ ILM.
Toto tu sú kľúčoví ľudia.
Výhodou toho, že ILM malo takých neuveriteľne nadaných ľudí,
a že ich mala toľko...
Skoro všade, kde robím, stretám ľudí z ILM.
Keď vidíte firmy na špeciálne efekty,
ktoré dnes existujú,
tak väčšinu z nich založili ľudia z ILM.
Je to vtipné, keď som začínal, tak sme vraveli:
„Raz bude každý film potrebovať to, čo robíme v oddelení efektov.“
A neskôr: „Dajte pozor, čo si želáte.“
Viete, vytvorili ste si početnú konkurenciu.
Lucasova firma nie je jediná
Iní už robili jednoduché efekty v reklamách a tak.
Stále sme boli dosť napred.
Ale sme mali konkurenciu.
ILM musí o peniaze bojovať
ILM vnímali ako vrchol v odbore,
ale aj ako lídra, ktorého chcete poraziť.
Lucasovu firmu asi čaká vojna o špeciálne efekty
Digitálnych animátorov nie je dosť
Mnohé firmy sa snažili platiť viac,
ponúkali ľuďom dvojnásobné či trojnásobné platy,
čo bolo veľmi dobré pre nich, ale veľmi ťažké pre nás.
Technológia zvyšuje tlak na efektové firmy
Začali kradnúť ľudí.
Viete, občas ľudia začnú aj trochu frfľať.
Skúsil ťa niekedy niekto ukradnúť z ILM?
Áno, párkrát ma niekto skúsil odlákať.
Za tie roky bolo niekoľko ponúk.
Ale nič nebolo také lákavé,
ako byť tu v tejto preslávenej budove.
Firmy na efekty v krutej súťaži
Kto boli tí noví veľkí hráči? A cítila ILM konkurenciu?
Bolo viacero firiem, ktoré boli časom naozaj veľmi dobré.
Hlavne po roku 2000.
Deň potom (2004) Digital Domain
Niektoré veci, ktoré prišli, boli ozaj dobré.
Každým rokom to bolo lepšie a lepšie.
Pán prsteňov: Dve veže (2002) - Wētā FX
Wētā je podľa mňa naším najväčším konkurentom.
Je veľa podobností v tom, ako riadime svoje firmy a prácu.
Janet Levinová Riaditeľka ILM
Aj preto, že tú firmu riadi Joe Latteri.
Bol vedúcim výroby efektov v ILM, než išiel do Wētā.
Som technický riaditeľ.
Joe Letteri Vedúci efektov ILM
A dohliadam na to, ako veci na plátne vyzerajú.
Odišiel som kvôli práci na Glumovi,
pretože bol moja obľúbená knižná postava.
Môj milášik!
Na Glumovi bolo niekoľko prevratných vecí.
Aby bol uveriteľný, potrebovali sme, aby koža vyzerala ako koža.
Existovala technika,
ktorú sme v ILM začali vyvíjať, než som odišiel,
podpovrchový rozptyl.
Ty nemáš žiadnych priateľov!
Nikto ťa nemá rád!
Svetlo vnikne dnu, rozptýli sa do strán.
To nám umožnilo dosiahnuť, že Glum vyzeral ako živý.
Za úspech v špeciálnych efektoch...
A Oscara vyhrávajú...
Jim Rygiel, Joe Letteri, Randall William Cook a Alex Funke
za Pána prsteňov: Návrat kráľa.
Ďakujem všetkým vo Wētā Digital za ten výbuch tvorivej energie.
Je to vtipné, lebo kým film robíte,
všetko je prísne tajné.
A keď ho uvedú, všetci o ňom hovoríme.
Takže keď film uvedú, všetci vedia, čo ste na ňom robili.
Sme taká malá komunita,
že si udržujeme priateľstvá.
Všetci staviame na práci ostatných.
Pri Glumovi asi ILM prácu uľahčilo to,
že vychádzali z digitálnej verzie Davyho Jonesa. A zdokonalili ju.
Toto je Davy Jones.
Keď Gore prvýkrát hovoril Johnovi a mne o Pirátoch 2 a 3 s Davym Jonesom,
vraj: „Máme takú digitálnu postavu do veľa filmov.
„Veľmi dôležitú. Tak všetci o tom rozmýšľajte.“
Mal to byť jeho Glum.
Na začiatku som rozmýšľal:
„Čo ak byť dlho na Bludnom Holanďanovi je nejaká kliatba, choroba,
že na nich začnú vyrastať veci z morského dna,
a tie usadeniny z oceánu sa stali súčasťou tých postáv.“
Bola to zábava.
A už robiť prvé nákresy tých postáv
bola radosť.
A vedeli sme, že potrebujeme aj samotného diabla,
ktorý bude všetkým vládnuť.
Požiadali sme dobrého kamoša a úžasného umelca Crasha McCreeryho,
aby prišiel, so slovami: „Navrhnime Davyho Jonesa
s tým, že je to zásadná vec.“
V Pirátoch 1 hrá Geoffrey Rush Barbossu ako Barbossu,
a mení sa na digitálnu postavu len v niekoľkých záberoch.
Tu bude Davy Jones digitálny vlastne v každom svojom zábere.
Takže nakoniec nešlo ani tak o snímanie pohybu
ako snímanie emócií.
Ty spravíš toto, ale potom akoby stuhneš,
- a vyzerá to, že... - Áno, áno, chápem.
Davyho Jonesa mal hrať Bill Nighy.
Nechcel prísť o možnosť vyjadrovať veci očami,
oknami do duše.
Nechcem prísť o nič z jeho herectva.
A to bola veľká výzva pre Johna a jeho tím.
Ako vyriešime ten konflikt medzi vizuálnymi efektami a hercom?
Budeš sa na to pozerať.
Vedeli sme, že v tej úlohe bude úžasný herec.
Chceli sme, aby hrali na scéne s ostatnými hercami,
a aby ich herectvo bolo to, čo bude vo filme.
Muselo to byť výrazné.
A tiež prenosné a na scéne vlastne neviditeľné.
A Hal Hickel sa spýtal:
„Ak tí ľudia budú celý čas počítačové efekty,
„môžu mať na sebe hocičo, však?“
„Dáme im sledovacie snímače,
„aby bol ten proces technicky presnejší
„a chcel menej práce?“
A prišli za nami so systémom IMocap.
Došľaka.
Mojím pracovným kostýmom je atraktívna sivá kombinéza.
Všetci herci hrali v takých sivých odevoch
s malými odrazovými guličkami.
Vymysleli sme niečo iné.
Mali také pásiky namiesto guličiek.
A tak nejako tak sme mali v pláne snímať ich pohyby.
Starostlivo navrhnuté sledovacie značky, ktoré by umožňovali snímať
ich pozíciu, orientáciu a pohyb všetkých tých bodov.
To znamenalo, že s kamerami budú môcť
pohybovať tak, ako chcú.
Môžu byť osvetlení ako len kameraman bude chcieť.
A my môžeme stáť v polmetrovej vode v bazéne,
alebo byť na palube lode v hustom daždi.
Všetci budú môcť ignorovať, že robíme vizuálne efekty,
len nakrúcať film, a čo potrebujeme, doplníme neskôr.
Našťastie sme mali Billa, ktorý vie chodiť po pľaci v šponovkách,
pokrytých bodkami, s malými bodkami na tvári,
ukážete mu obrázok Davyho Jonesa
a on: „Jasné, zahrám ho.“
A zrazu máte pocit, že v pyžame cestujete v čase.
On to dokáže všetko zahrať.
Bill robil také úžasné veci s čeľusťou.
Robil také bláznivé veci... A čeľusť nemá.
Jeho postava čeľusť nemá. Má bradu.
Otvor hruď. Musím to vidieť!
Najnáročnejšou úlohou bola tá brada s asi štyridsiatimi chápadlami.
Musela byť neustále ako živá.
Má svoj vlastný rozum,
a ako hrá, mala sa hýbať a krútiť ako chobotnica.
Chápadlá sa mali ovíjať okolo seba, dotýkať sa,
hýbať sa podľa pohybov jeho tela,
prepletať sa navzájom a oddeľovať sa.
- Tu je to podivne priesvitné. - Priveľa?
Ja len či z neho nerobí až príliš krehkého kalmára.
S tímom sme to dlho riešili,
tu je rozrušený, alebo tu je zdržanlivý,
tu sa brada krúti, v tejto chvíli rozmýšľa.
Nebola šanca, že by to išlo spraviť ručne.
To by sme ten film nakrúcali dodnes.
Musela na to byť nejaká automatická procedúra,
aby to brada v zábere robila automaticky,
aby tam animátori mohli pridávať animáciu tváre
a pohybov tela.
Dokázali sme to o dosť vylepšiť.
Nie je to neostré pred strihom na Orlanda?
Nebol žiadny plán B.
Simulačný program, ktorý sme vyvíjali na pohyb jeho brady, musel fungovať.
A priniesol mi veľa naozaj bezsenných nocí, kým začal fungovať.
A keď zafungoval, bolo to kúzelné.
Fungoval dokonale.
Piráti z Karibiku: Truhlica mŕtveho muža Gore Verbinski, 2006
Bola to vyššia úroveň,
vďaka kombinácii toho všetkého to vyzeralo, že to nie je digitálny efekt.
Vyzerá to, že to je naozaj živá postava.
Preklínam ťa, Jack Sparrow!
A Oscara získavajú...
John Knoll, Hal Hickel, Charles Gibson a Allen Hall
za film Piráti z Karibiku.
Piráti 2 prišli v naozaj zaujímavej dobe,
ak ide o filmy a vizuálne efekty,
lebo sme boli krátko po roku 2000
a panovala akási únava
ohľadne reakcie divákov na vizuálne efekty.
Možno priam až odpor.
Také rýchle...
superrýchle rozšírenie možností
v oblasti vizuálnych efektov
v istom zmysle spôsobilo, že diváci strácali ten pocit úžasu,
na ktorý sa my spoliehame.
Už sa nepýtali: „Ako to spravili?“
Povedali si: „Dnes vedia spraviť všetko.
„Robia to počítačmi.“
To bol film, ktorý mi ukázal, ako vieme divákov opäť ohromiť.
Akože: „Neviem, čo to vlastne vidím.
„Je to maska? To nemôže byť maska. Čo je to?“
A to im opäť vrátilo tú malú iskričku úžasu.
Ďakujem pekne.
Obnovilo to moju vieru,
že ako filmári a tvorcovia vizuálnych efektov
dokážeme divákov prinútiť povedať: „Páni.“
Keď sme robili tretiu časť,
cítili sme tlak nutnosti vyrovnať sa tej predošlej.
Chceme sa do toho pustiť. Urobíme zábery zblízka.
- Áno, áno. - A potom...
Museli sme zakončiť
celú tú trilógiu niečím výnimočným.
Možno najskôr obloha,
a potom prvý úder blesku udrie do mora...
A začne sa hýbať.
Boli tam dve lode vo víre,
a oni vám povedia: „Sprav niečo lepšie.“
Bude to výborný záber.
Ale videl si, ako vyskakujú...
Skáču tam?
Výzva bola v tom, že nakrúcanie na reálnej scéne
ako v prvých dvoch filmoch, sme už nemohli.
Už sme nemohli byť naozaj na mori.
Je to najväčšia scéna s modrým pozadím, akú som videl.
A asi to najväčšie modré plátno.
Je kam vkladať pixely.
Ale nie som veľký fanúšik počítačovej vody.
Tak veľa vody, a ako sa hýbe,
stále ju v podstate tvoríme ako tri alebo viac
úplne odlišných časticových simulácií.
Ale problém so simulovanou vodou
je ten, že máte veľkú masu vody, ale keď narazí, zmení sa na penu.
A tá sa potom zmení na kvapky.
A vždy je vidno, že je to poskladané.
Je to niečo z podstaty nie skutočné.
A myslím, že to bola požiadavka, ktorá Johna zlomila:
„Viete mi spraviť simuláciu vody,
„ktorá bude mohutná, ale aj narazí a zmení sa na penu,
„a potom z peny budú kvapky v jednej simulácii?“
Bolo to oveľa ťažšie, ako som čakal.
Dokonalá búrka, Wolfgang Petersen, 2000
V predošlých filmoch sme robili celkom dobré simulácie tekutého povrchu,
a pomyslel som si: „Ak dokážeme spraviť
„dobre vyzerajúcu vodnú plochu v popredí
„a dokážeme ju namnožiť do diaľky,
„splynú do takého veľkého vírivého tvaru
„aj s dažďom, bleskami a špliechancami.“
A keď som videl prvú záber toho môjho nápadu,
vyzeral hrozne.
Plán B bol, že spravím ten samotný vír
ako najväčšiu simuláciu, akú si môžem dovoliť,
a potom dotvoríme všetky drobné detaily, procesné detaily v popredí.
TELEKONFERENCIA ILM
Goreovi sa to nepáčilo.
Ako toaletná misa.
Vyzeralo to, že tá loď je miniatúra.
Bolo to úplne mimo.
Váš mozog vám hovorí: „Toto nie je skutočné.“
Tak sme potrebovali plán C.
Tá loď viac v strede sa hýbe rýchlejšie.
Pre mňa to boli ťažké dni, lebo čas sa krátil.
Mali sme veľmi nabitý rozvrh a veľa záberov.
Pokúšajú sa o hodnovernosť.
- John vravel, že na neho tlačíš. - Hej.
Áno. On to má rád.
Prijal tú výzvu.
Došlo mi, že jediné, o čo sa mám starať,
je povrch tej vody.
Čo ak vezmeme celý ten vír
a sploštíme ho, aby bol ako palacinka?
A keď tú simulácii spravíme,
môžeme ju zmeniť späť a vrátiť jej ten lievikový tvar.
A tak sme potom dokázali tomu dodať viac detailov
a lepšie rozlíšenie, a Goreovi sa to páčilo.
Páľte!
To je vo filme.
To bol plán C.
Splnený s pocitom hroziaceho termínu a po mnohých prebdených nociach.
Ako posledné robíme
tie malé vodné špliechance.
Fantázia, John.
Je to priateľstvo, živené láskou k dobrodružstvu.
Tam sme ešte neboli. Poďme tam spolu.
Efekt nie je len obraz.
Ak áno, nesedíte takto, nalepený na plátno,
vtiahnutý zážitkom.
Opierate sa a...
a je veľký estetický odstup medzi divákom a filmom,
lebo efekt diváka odtláča,
lebo je možno príliš veľký, priveľký na vnímanie,
priveľa toho, čo vaše oči musia vnímať
ako niečo, čo dáva emocionálny zmysel.
Takže každý jeden špeciálny efekt, aspoň pre mňa,
v mojich filmoch, musí mať nejaký emocionálny zmysel.
Raz mi tuším Steven zavolal, že chce robiť Vojnu svetov.
Vojna svetov Byron Haskin, 1953
Videl som ten pôvodný film, keď išiel,
mal som šesť či osem rokov, a bol som z neho užasnutý.
Takže, dobre.
Pamätám si, že náročné na Vojne svetov bolo,
že Steven vyhlásil:
„Spravíme ten film za osem mesiacov.“
Viete, taký obrovský film,
ktorý by mal vznikať rok a pol,
a on: „Za osem mesiacov.“
Keď som to počul, vravím:
„Dobre, čas beží, musíme si pohnúť.“
Začali sme nakrúcať v decembri, a mal ísť v júni či v júli.
Nakrúcali sme v chlade na rieke Hudson,
v piatich stupňoch uprostred noci, ten topiaci sa trajekt.
A potom za dňa v New Yorku,
a slnko zapadalo za budovy už o štvrtej popoludní,
tak len medzi ôsmou a štvrtou.
Takže všetko bolo proti nám.
Ale všetky tie veci zároveň dostali ľudí do pozoru,
a podľa mňa boli kreatívnejší.
Úžasné na podobe Vojny svetov bolo to,
že kamera bola vždy tam, kde bol Tom Cruise,
takže vy ako divák v hľadisku
ste mali pocit, že vy ste ten hrdina,
že tie veci sa dejú vám a pred vami.
A kamera nešla tam, kam by ste vy nemohli.
A bolo to tak preto, lebo títo dvaja úžasní filmári pracovali spolu
a vytvárali každý jeden záber.
Dopredu.
- Čie je to auto? - Len nastúp.
Vo Vojne svetov je scéna,
kde Tom Cruise uniká autom pred bojovými strojmi,
ktoré začínajú ničiť priestor okolo neho,
a v pozadí je veľký most.
Nakrúcalo sa to v skutočnej obývanej oblasti.
A Steven chcel, aby do toho mosta niečo vrazilo zozadu a vybuchol,
a aby sa tak skrútil ako chvost škorpióna, čo je super nápad.
Skúsil som to a vravím si:
„Vyzerá to akosi umelo a falošne,
„ale čo ak to skúsime po častiach, ako sa mosty naozaj stavajú.
„Medzi pylóny prenikne lúč a časť sa tak skrúti,
„a potom by sa vyvalili tie ďalšie. To by si bral?“
A on: „Hej, to by šlo.“
To už bol počítačový most.
Domy boli vyrobené modely,
ktoré sme vložili do reálneho pozadia
a prekryli nimi skutočné domy, ktoré zostali neporušené.
Z mosta padá auto s cisternou, to je model,
veľký asi meter a pol.
Nakrúcali sme vonku v okrese Marin pred modrým pozadím,
to auto spadne dolu a vybuchne,
čo sú zasa iné prvky.
Takže tú scénu tvorí
viacero oddelených prvkov, spojených dohromady,
a vyzerá to ako jeden neprerušovaný záber, v ktorom sa deje veľa rôznych vecí.
Ďalší záber! Dobre!
Na monitore to vyzerá super.
Dennis je úžasný v tom,
že sa vyzná v tvorbe výroby scén
a vystihne ich podstatu.
Môžete ohromovať ohňostrojmi,
ale to hlavné je: „Vyzerá to skutočne, funguje to?“
Je tam jeden záber, keď sa kamera vznáša okolo dodávky,
v ktorej ide Tom s rodinou.
Celá bola nakrútená vnútri pred modrým pozadím.
A bola zložená zo štyroch či piatich odlišných častí,
keď sa z pohľadu do vnútra auta záber trochu vzdiali,
a potom príde druhá časť,
a potom sa záber ešte viac vzdiali a zastaví.
A potom je tam ďalšia premena, neviditeľný prechod.
Trebárs...
Viete, pred autom sa mihne stĺp,
a vtedy môže prebehnúť zmena z jedného záberu na iný.
Ohľadne pozadia, ktorým je diaľnica,
množstvo áut na diaľnici, pomedzi ktoré on ide,
to sa nakrútilo na skutočnom mieste, kde odstavili kus diaľnice.
A Pablo Helman, ktorý so mnou spolupracoval,
tam mal asi šesť či osem kamier,
snímajúcich na všetky smery, vytvárajúc 360 stupňový záber.
A keď to všetko poskladáte,
získate veľmi plynulý pohybový prechod po dobu
dva a pol minútovej dialógovej scény s hercami,
akoby ste sa zázračne vznášali okolo auta.
- Kto na nás útočí? - Rachel.
Rachel, musíš sa upokojiť.
Rachel, Rachel. Ticho, Rachel!
- Ty ju desíš! - Pozri, ja šoférujem!
Urob niečo!
Myslím si, že Vojna svetov bola pre ILM
výrazným úspechom,
a film, ktorý nedostal dosť zaslúženej pozornosti.
Ale keď sa naň pozriem,
bola som ohromená, čo všetko boli schopní vytvoriť
s veľmi malým rozpočtom.
Bol to môj obľúbený film.
Mal všetko, čo rád robím.
Atraktívnosť.
Mal dlhé zábery.
Až neuveriteľné.
A tá sekvencia v Newarku,
keď ten stroj vylezie spod zeme a tak ďalej...
to bolo úžasné.
Tom uteká a ľudia utekajú s ním,
triafajú ich tie blesky a premieňajú sa na popol.
Ja som vynášal do vzduchu šaty ako anjelov...
bol v tom obsiahnutý aj takýto podtext.
Je tam množstvo úžasných záberov.
Potom som povedal: „Ja nič lepšie už nedokážem,“
bol to asi posledný film, ktorý som oficiálne robil.
V minulosti sme urobili aj niekoľko konzervatívnych rozhodnutí.
Janet Lewinová Riaditeľka ILM
Ako príklad poviem, že sme odmietli Avatara,
po dlhých mesiacoch zvažovania
a mnohých testoch, než s projektom začali.
Neboj sa.
Prototyp ILM
Buď odvážny.
Vtedy naše vedenie čelilo výzve:
„Okej, toto sa možno nedá spraviť, je to príliš náročné,“
nechceli podstúpiť to riziko.
Ale mali sme výborný vzťah s Goreom Verbinskim.
A ten mal jeden úžasný nápad.
Ranga.
Rango bol obrovská úloha.
Bol to prvý digitálny film, ktorý ILM robila.
A bolo to ozaj desivé.
Ja neviem robiť animovaný film.
Ja viem dať dokopy dvetisíc záberov a rozprávať príbeh.
Iste, robili sme zábery s vizuálnymi efektami,
ktoré plne vznikli v počítači. Tých bolo veľa.
Chcel som pracovať v ILM,
lebo som chcel využiť, čo sme sa naučili pri Davym Jonesovi
všetci, aj Maya, Kevin, Hal a celý tím,
všetci, čo sme na tom pracovali, sme sa pri tom zblížili.
Finančne to mohla byť pohroma.
Bol to príklad, keď John Knoll, Hal Hickel, Jacqui Lopezová, ja
a množstvo ďalších ľudí tlačilo firmu, aby povedali:
„Viete čo, toto bude úžasné
„a chceme na tom pracovať.“
Bolo to niečo nové.
Rango bol kompletne animovaný film.
A veľmi sme sa tešili práci na tom projekte.
Keď robíte animovaný film,
nemôžete sa na to len tak vrhnúť.
Takže príbeh bol veľmi dôležitý.
Tak aby to šlo, stretli sme sa u mňa doma.
Prineste...
Kapacitátory... Teraz to fázujú?
- Fázujú? - Áno, fázujú.
Sedem umelcov za 18 mesiacov.
Mali sme mikrofón, mali sme Mac,
a v podstate sme kreslili každé políčko príbehu
a tvorili animáciu, aby zodpovedala požiadavkám výroby.
V ILM došlo k obrovskej zmene
z „výroby záberov“ na: „Hej, rozprávame príbeh.“
Obvykle pri vizuálnych efektoch
pracujete na jednom zábere bez kontextu.
„Ja ho robím a neviem, kam to pôjde.“
Ale v Rangovi to bolo: „Nie, prestaň tak myslieť.“
Treba od základu zmeniť spôsob myslenia.
Akože: „Aká je to scéna?“
Gore chcel pri Rangovi vytvoriť taký viac rodinný pocit.
Chcel umelcov spoznať a prizvať ich ako jednotlivcov
k tvorivému procesu a do rodiny.
Inými slovami, aby všetci cítili: „My spolu robíme film.“
Takže sme dlho diskutovali o tých scénach
a o čo postavám ide,
kam pôjdu ďalej, kde boli,
aby každá postava, ktorá vojde do baru, mala svoj príbeh.
A podľa mňa to bola pre animátorov naozaj radosť.
Stala sa z nich rodina.
V podstate sú tak oni mojimi hercami.
A kým ho ľudia z Andromedy 5 v poriadku nevrátia,
ja svoj ranč nepredám!
- Čo? - Čo to robíš?
Čo? Čo robíš ty?
Bola to naozaj radosť.
Bolo pri tom vidieť veľké nadšenie: „Toto sme nikdy nerobili.“
Viete, akože...
„My rozprávame celý príbeh.“
Väčšina našich iných oddelení
sa roky sústredila na to, aby robili veci s realizmom.
A našťastie, tento Goreov projekt
vlastne animované postavy spojil
so svetom, ktorý je síce štylizovaný,
ale pôsobí reálne.
Ak je niečo z dreva, je to realisticky vyzerajúce drevo.
A hrdzavé železo vyzerá ako hrdzavé železo.
Neboli to akési štylizované, maľované verzie.
Mala som pracovať na podobe filmu
a pracovala som na celkovej podobe mestečka Prach,
kde všetky tie rôzne tvory žijú v púšti.
K nášmu tímu sa vždy dostávali veci,
rôzne referenčné odkazy od Tima Alexandra a ďalších.
Pamätám si, ako nám povedali: „Až na krv.
„Až na krv. Myslite na ten film.“
Neuveriteľne páliace slnko.
Pečie na postavy na pravé poludnie.
Všetko musí vyzerať vyprahnuto.
Tá krajina, budovy, postavy, všetko je vyprahnuté.
Museli sme všetky tie detaily do mestečka zapracovať,
aby zodpovedalo jedinečnej predstave Gorea a jeho tímu.
Ale pridávali sme stále viac detailov,
až to začalo byť nezvládnuteľné,
a kameramani, animátori a technickí riaditelia
s tým už nedokázali pracovať.
Zrazu stav núdze uprostred výroby.
Museli sme ubrať
a vymyslieť spôsob, ako to spraviť uchopiteľnejšie,
aby šlo niečo zapnúť či vypnúť,
aby mali poruke detaily modelu každej budovy,
mohli upraviť isté aspekty geometrie a textúry,
aby to šlo spracovať.
Pri Rangovi sme hlasy nahrávali neobvykle.
Gore ako režisér hraných filmov nechcel, aby jeho herci
len jeden po druhom nahrávali oddelene.
Chcel, aby sa stretli a nahrávali spoločne.
Dokonca...
sme tam mali rekvizity a kamery ako pri nakrúcaní.
A boli aj šťastné situácie,
keď niekto skočil inému do reči a tak.
- To bolo fakt dobré! - Bolo to... Nie, dusím sa.
Ty...
Naozaj si prehltol guľku.
Prehltol som rekvizitu.
Gore naozaj vie
pracovať tak, ako zvykol pracovať predtým.
A ten proces využili pri animovaní výrazov,
na čo sa mnohí ľudia pýtali.
Sledovanie emócií bol žartovný názov
tej strelenej veci, keď herci
na prázdnej scéne v kovbojských kostýmoch blbnú ako blázni.
Predstavujem vám
Terpsichorejskú skupinu potulných hercov madame Luponeovej!
- To je čo? - Tuším sú to herci.
Herci?
Nie vynaliezanie filmovej animácie.
Ale hľadanie vyhovujúceho štýlu práce
a získanie živého pocitu.
Neporušili sme všetko,
bol to skôr taký hybridný efektový animovaný film.
Páči sa mi všetko, čo sme robili v Rangovi.
Nebol to len obvyklý animovaný film podľa receptu.
Bola to taká zmes fotorealistického štýlu,
spojená s veľmi štylizovaným obrazom a pocitom.
Nevyzeral ako filmy od Pixaru či Disney,
ani od Illumination
alebo DreamWorks.
Bol jedinečný v každom jednom ohľade.
Animátori v ILM vždy mali tú schopnosť,
ale nie vždy mali príležitosť.
A práve to je podľa mňa to kúzlo Industrial Light & Magic.
Všetci rozprávame príbehy.
Tu bola pôvodná ILM.
Tu vznikali kúzla.
Rose Duignanová Producentka
Keď George presunul všetkých do Presidia,
všetci výrobcovia modelov tu zostali.
Ďalej sme pracovali pre ILM a mnohých ďalších.
Robili sme Pirátov z Karibiku, Transformers, robili sme kopu vecí.
Ale výnosy klesali
z dvadsať miliónov na desať, a na päť miliónov.
Vtedy som povedala: „Ľudia, je koniec. Naozaj koniec.“
V roku 2023, 17 rokov po presune ILM do Presidia v San Franciscu,
pôvodné scény a modelové dielne v Kerneri nadobro zatvorili.
Je tu veľa spomienok.
Tu sme nakrútili toľko vecí.
Bola to zábava.
A teraz pripravujeme záverečný rozlúčkový večierok.
Rád ťa vidím.
Povedal som to Georgeovi, a bola to pravda...
V roku 1978 oddelenie návrhov pre Impérium
Joe Johnston Režisér
bolo v San Anselme.
A jedného dňa prišla taká drevená debna.
Otvorili sme ju, a bol v nej biely plastový kostým Bobu Fetta,
na podobe ktorého sme s Ralphom pracovali.
Povedal som Jane Bayovej:
„Potrebujem miesto, kde to môžem namaľovať.“
A podala mi zväzok kľúčov.
Vraví: „George práve prenajal budovu v San Rafael na Kernerovej 3160.
„Je prázdna. Využi miestnosť, ktorú len chceš.“
Na druhý deň, bol to piatok,
sme nakrúcali posledný rozhovor druhej série dokumentu o ILM,
práve v tamtom štúdiu.
A myslím si, že je čas povedať zbohom.
Práca, ktorú ste tu odviedli vy všetci
a mnohí pred vami,
bude žiť navždy
na plátnach kín a televíznych obrazovkách až do konca sveta.
A toto je naozaj posvätné miesto.
Takže chcem povedať...
ILM Kerner, bolo mi cťou poznať vás.
Ďakujem.
Je v našej DNA. Naozaj.
Je to naša životodarná šťava.
Vždy sa snažíme robiť veci lepšie.
Chceme sa meniť a vyvíjať,
či už v tom, ako prácu robíme...
ako ju menežujeme...
alebo ako pracujeme s nadanými ľuďmi.
Vždy chceme akýmkoľvek spôsobom posúvať hranice.
George stále tlačil ILM vpred.
Raz tuším povedal: „ILM vznikla, aby robila nemožné.“
A neustále nás žiadajú o nemožné.
My sa tým hrdíme.
Bola to naša vnútorná identita,
bola hlboko zakorenená, a je zakorenená v nás všetkých navždy.
Vtipné je, že väčšina ľudí pozná Georgea Lucasa
vďaka Star Wars.
Áno, to je pravda. Iste. Je tvorca Star Wars.
A tvorca Indianu Jonesa. To sú tie zjavné veci.
Ale vo filme
sa zapíše viac ako inovátor.
Viete, máte zvuk THX.
Spravil revolúciu zvuku vo filmoch.
Taktiež nelineárny strih... Avid.
Otočíme to nabok.
Za tým bol George Lucas.
A takisto...
Pixar sa zrodil vďaka Industrial Light & Magic.
Do nekonečna a ešte ďalej!
Dnes sa samozrejme veľa hovorí o AI a real-time nakrúcaní.
Som zvedavá, do akej miery tieto technológie naozaj ovplyvnia vývoj.
Ťažko si predstaviť, že by AI nehrala veľkú rolu pri digitálnych efektoch.
Tá spôsobí, že k množstvu práce
sa bude pristupovať úplne inak, ako sme k nej pristupovali my.
Ale nemyslím si, že príde nejaká technológia alebo prelomový vynález,
ktorý dramaticky zmení...
to úžasné, čo v ILM máme, a to sú ľudia.
Pred 37 rokmi som vošiel tamtými dverami a ihneď som sa cítil vítaný.
Ako súčasť úžasnej a odvážnej skupiny tých najtalentovanejších ľudí.
Keď som pozorne sledoval ich prácu, dával pozor na to, čo robia
kládol správne otázky,
dúfal som, že snáď tak raz budem môcť povedať, že sem patrím.
A všetkým, ktorí pomáhali vytvoriť toto miesto...
a tvoriť tu neskutočné úžasné umenie,
zo srdca úprimne ďakujem za všetko, čo ste dokázali,
a že ste ma prijali, a bol som toho malou súčasťou.
Bola to pre mňa tá najlepšia škola a pracoval som s tými najlepšími ľuďmi.
A pokúsim sa to splatiť tým,
že spravím to isté pre ďalšiu generáciu
s nádejou, že oni dosiahnu ešte vyššie vrcholy,
ako som dosiahol ja.
ĎAKUJEME tým, čo vybudovali ILM
a ďalej ho inovujú.
Preklad titulkov: Miro Kováčik