Mi ez? Hol vagyok? Mégis mi történt velem?
Lehet, hogy már meghaltam?
Ez lenne a valóság?
Vagy ez maga a pokol?!
Kérlek, képzeld el erősen. Most képes
leszel elhagyni a testedet… hogy aztán lélekként… beléphess Kudo úr testébe.
Most arra kérlek, keresd meg a lelkét.
Igen.
Mijo kisasszony! Vigyázzon magára.
Drága Mijo, tudom, hogy te képes vagy rá.
Mijo kisasszony! Mijo kisasszony!
Nagyon fontos vagy nekünk. Mi mindannyian hiszünk benned.
Akkor készen állsz?
Igen.
Akárhogy is legyen, vele térek vissza.
Elindulok.
Kudo szán!
Ez itt a Száimori ház.
Az elpusztított démonok megjelennek sorra
egymás után. Godónak semmi nyoma, és nem látom a többieket.
Ezek szerint elképzelhető, hogy nem a jelenben vagyok.
Viszont bármi is legyen ez a hely… az biztos, hogy itt nem halhatok meg.
Kudo szán!
Mijo!
Mijo! Hol vagy? Ha itt vagy, kérlek válaszolj! Mijo!
Merre vagy Kudo szán?
Ki az? Van itt valaki?
Itt vagyok.
Mi? Ki van ott?
Mi-miért…?
Itt vagyok! Erre! …
Á-állj meg!
Hát te…
Gyere, kapj el, ha tudsz!
Nahát! Mi ez?
Itt vagyok!
Sietnem kell, hogy megtaláljam a vőlegényemet.
Ezt az ajtót már…
…Ismerem.
Te meg ki vagy?
Én vagyok?
Mijo!
Mielőbb meg kell találnom Mijót.
Úgy volt, hogy megkeresem Mijót. Erre nem gondoltam.
Újra látnom kell Mijót, hogy bocsánatot kérjek tőle.
De vajon sikerülhet?
Igen. Meg tudom tenni!
Nem engedhetem meg, hogy odavesszek egy ilyen borzalmas helyen.
Nem értem. Te ki vagy?
Nem láthatod többé a vőlegényedet.
Miért?
Mert nem vagy méltó arra, hogy vele legyél.
Mostantól fogva örökre egyedül maradsz.
Így aztán sokkal könnyebb lesz. Hiszen egész életedben így éltél.
Ugye tisztában vagy azzal… hogy ez így lesz?
Mert nem törődtél az ő kedvességével.
Megbántottad a vőlegényedet.
Ezért most miattad arra
kényszerül, hogy a halál mezsgyéjén járjon.
Aki veled kapcsolatba kerül, mind boldogtalan lesz.
Éppen ezért nem szabad a vőlegényeddel maradnod.
Igen, igazad lehet.
Meg akartam változni. Azért, mert úgy éreztem, hogy kudarcot vallottam.
Úgy, ahogy mondtad, valóban, nem szabad,
hogy a vőlegényemmel maradjak. Én magam is így gondoltam.
De azóta…
Meggondoltam magam.
Mióta van meg a képességed?
A képességemnek nincs köze hozzá.
Hála azoknak az embereknek, akik számomra
sokat jelentenek, azt hiszem, most már én is el merem hinni azt, hogy
a vőlegényemmel maradhatok.
Ne hazudj nekem! Tudom, hogy azt
gondolod, sokkal könnyebb az, ha egyedül maradsz.
Nem. Ez nem igaz.
Ne hazudj nekem!
Pokoli küzdelem volt minden egyes nap anya halála után.
Ezért a szívemet megkeményítettem, hogy ne érezzek semmit.
Nem tehettem mást. Arra kényszerültem, hogy így éljem az életem.
Azért, mert elhitették velem, hogy nekem ilyen életet kell élnem.
De… azt hiszem, most képes vagyok megváltozni.
Most már túl késő. Mostanáig feladtad minden alkalommal.
De én úgy döntöttem, hogy többé nem adom fel.
Nem lehet.
De lehetséges.
Lehetetlen. Sokkal könnyebb az, hogyha feladod, mert akkor nem okoz sebeket.
Mert te ilyen ember vagy. Megbántottad
a vőlegényedet, azért, hogy te magad ne sérülj.
Éppen ezért kell mindenképpen bocsánatot kérnem tőle.
Tudom, hogy Kudo szán mindig is kiállt mellettem.
Akárhogy is volt, ő mindig hitt bennem, én nem voltam képes hinni saját magamban.
Attól féltem, fájdalom ér.
De ez az én hibám.
Ne közelíts!
A fájdalom mindig ijesztő.
De többé nem fogok elmenekülni.
Azért, mert hiszek a vőlegényemben.
És hiszek saját magamban, ahogy a vőlegényem képes hinni bennem.
Mert én a vőlegényem mellett akarok lenni.
Sikerül. Meg fogom találni Kudo szánt.
Azért, hogy mostantól fogva mind a ketten boldogok legyünk.
Remélem, hogy így lesz.
Kudo szán hajszalagja?
Kudo szán!
Mijo?
Kérlek, lépj hátra!
Ez… hogyan…
Kudo szán! Én most érted jöttem.
Mijo…
Kudo szán!
Te megsérültél.
Ne aggódj miatta.
Ez semmiség. Igazából nem számít.
Azon kívül…
Figyeljetek!
Fe-felség!
Várom a… tájékoztatást.
Igen. Megjelent a lány, az Uszuba leszármazott.
Átkozott lány!
Felség! Még pihenésre van szüksége.
A Kudo család immár veszélyt jelent számunkra.
Most az… elsődleges feladat, hogy megsemmisítsük az álomlátó erejét.
Mijo!
Kudo szán!
Megfognád a kezemet, kérlek?
Hogy…?
Arra kérlek, hogy továbbra is higgy bennem.
Hiszek benned.
Akkor most menjünk haza.
Jó.
Tűnj el! Kudo Kijoka! Száimori Mijo!
Mijo! Most jön!
Ti szégyenletes patkányok!
Tűnj el!
Hol vagyunk?
Mijo!
Azt hittem, én védelmezlek téged, de végül te védtél meg engem.
Kudo szán, ez volt.
Ez segített és megmutatta az utat, hogy megtaláljam a vőlegényemet.
Ó! Valóban?
Azt hittem, hogy elvesztettem a harctéren.
Szeretném a hajadba tenni. Leguggolnál, kérlek?
Igen, nagyon köszönöm.
Kész is van.
Köszönöm.
Hm… Kudo szán!
Emlékszel arra, amikor megkérdezted, hogy
akarok-e maradni az Uszuba házban, és én azt válaszoltam, hogy nem tudom?
Igen.
De akkor én nem mondtam igazat.
Sajnálom.
Nem, azt hiszem, inkább nekem kell bocsánatot kérnem.
Nem akartalak megbántani, de nem tudtam
uralkodni magamon, és olyasmit mondtam, amit nem kellett volna.
Nagyon sajnálom.
Akkor nem mondtam igazat.
Igazából, én veled akarok maradni.
Mijo!
Kérlek, engedd, hogy veled maradhassak.
Eddig is ez volt minden vágyam. Ha el tudsz fogadni egy olyan embert, mint én.
Igen. El tudlak fogadni.
Örülök. Nem tudom, mihez kezdtem volna akkor, ha nemet mondasz.
Én azt nem tenném. Soha nem tenném.
Kijoka?!
Mijo kisasszony!
-Kijoka! -Parancsnok!
Kudo úr!
Mijo! Kijoka! Parancsnok! Hallasz
-engem? Mijo kisasszony! -Mijo!
Ők azok.
Kudo szán, mindenki ránk vár.
Menjünk haza együtt.
Igen. Menjünk haza!
Parancsnok! Parancsnok! Kérlek, ébredj fel!
-Mijo! -Mijo!
Parancsnok!
Mijo! Úgy örülök.
Mijo kisasszony!
Parancsnok!
Vissza…jöttem?
Igen.
Ó, ezt nem hiszem el. Elképesztő.
Sajnálom, hogy aggódtál miattam.
Kudo szán!
Nyugodj meg! Nincs miért sírni.
Parancsnok! Parancsnok! Örülök, hogy életben vagy.
Na! Godo! Hagyj békén! Még megfojtasz.
Arata, várj!
Akkor most vissza fogsz menni?
Úgy tűnik, hogy itt már nincs rám szükség. Ezért most inkább elmegyek.
Pontosan nem is tudom, hogy köszönhetném meg.
Nem szükséges megköszönni.
Végül is én csak azt tettem, amit akartam.
De ahogy… gondoltam, nem mehetek veled vissza az Uszuba házba.
Úgy sajnálom.
Dehogy, ezért nem kell bocsánatot
kérned. Hiszen most már… a családhoz tartozol.
Tszuruki Arata!
Visszavágót kérek. Többé nem veszítek.
Jó! Bármikor állok elébe. De most megyek.
Ne! Őfelsége volt az?
Az uralkodó… elveszítette isteni látomását.
Felemésztette a félelem, hogy többé nem képes a jövőbe látni.
Felfedte a sírt, és ezzel sok ember életét sodorta veszélybe.
Akárhogy is, ezért a bűnért egyszer megkapja a büntetését.
Mintha egy örökkévalóság telt volna el, mióta eljött.
Úgy tűnhet. Isten hozott újra itthon… Kudo szán.
Igen.
Visszatértem, Mijo.
Így az életünkbe visszatért a béke, és
többé már nincsenek álmatlan éjszakáim, rémálmaim. A vőlegényem mellett lehetek,
osztozunk az ételen, és sokat beszélgetünk.
Ez a néhány nap eszembe juttatja, mit
jelent valójában a boldogság. Mert a vőlegényemmel lehetek, és kiélvezhetem a
közös, kellemes, együtt töltött perceket.
A békés időszak egy szempillantás alatt
elmúlt, és mire észbe kaptam, eljött a nap, amikor mindenkinek
megmutathattam, mit tanított Házuki.
Mijo!
Kudo szán, bocsánat, hogy megvárattalak.
Na és, Kudo szán, mit szólsz hozzám?
Hogy gyönyörű vagy.
Nagyon szépen köszönöm. Te is nagyon… jóképű vagy ma este.
Nahát! Miket mondasz hirtelen.
Ne haragudj.
Mehetünk?
Igen.
Mijo!
Szeretnék biztos lenni benne, és nemcsak álmomban hallani a választ.
Feleségül akarsz menni egy olyan gondokkal teli férfihoz, mint én?
Hogyhogy gondokkal teli? Amikor nekem sokkal több…
Biztos vagy benne, hogy nem bánod meg a döntést?
Biztosan tudom, Nem bánom meg, hogy téged választalak.
Nekem nincs sok tapasztalatom. Kérlek, nagyon vigyázz rám.
Ó! Én is ezt kérem. Vigyázz rám.