Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Minden rendben?
Mennyire mély a víz?
Csak amennyire a tavak szoktak.
Hölgyem, vissza kellene úsznia a kötél mellett, és kihoznia a matracot!
Nem tudok...
Nem tudok úszni!
Várjon, bemegyek és segítek.
Köszönöm.
Itt azt szeretném hallani, hogy...
Túl gyengéd volt...
Értitek...
Kicsit erősebben.
Akkor mehetünk a 25-ös ütemtől, az előjátéktól.
Köszönöm.
Hegedű, nagybőgő, egy kicsikét... csöpögős volt.
Elnyújtjátok.
Rövidebben szeretném. És legyen tagoltabb.
Tisztább hangokat szeretnék.
Most pedig folytathatjuk a honnan is...
49-es ütem.
- Jó napot. - A szokásos asztal.
Köszönöm...
- Emma, emlékszel Gustave Sinclair-re? - Hát persze. Lanaudiere még tavaly.
Pontosan, jól mondod.
Érdeklődve figyelem a karriered, lenyűgöző.
Köszönöm, ez nagyon kedves.
Arról beszélgettünk, hogy írnék egy portrét.
Gustave barátunk elfogadta a szombati meghívásomat.
- Koncert után meg is csinálhatnátok. - Szívesen.
Sivigny is ott volt.
Egy szót sem szólt.
- Nem maradt? - Nem.
10 perc után szinte mindig elmegy.
Ebből mit szűrjek le?
Ha nem érdekelnéd őt, ott sem lenne.
Arra koncentrálj, amit csinálsz.
Mindjárt vége a tanulmányaimnak.
És nincs ajánlat.
Jön az majd.
Csak siessen.
Tudod, a siker kulcsa kivétel nélkül a munka.
Ezért akartál velem ebédelni?
Hát, hogy dumáljunk.
Az üres tányérod láttán lehet, hogy csak enni akartál egy jót.
Csak éhes voltam.
Ha több pénz kell, csak kérned kell.
Dehogy, Apa, van elég.
Elnézést öhm lehalkítaná a zenét?
- Zavarja a lányomat. - Nem kell, jó ez így.
Csak egy kicsit.
- Meglátom, mit tehetek. - Nem hiszem, hogy olyan bonyolult.
Köszönöm.
MÁJUS, MOZART
Drágám, csináld azt, amit szoktál.
Minden rendben lesz.
A karmester az utóbbi hónapokban bukkant fel Québecben.
A legnagyobb örömmel köszöntjük őt újra Montrealban, a szülővárosában.
Különösen egy ilyen emlékezetes estén.
Köszönöm. Hálás vagyok.
Még azért nem engedünk el.
Már jönnek is az ötletek.
Emma. Elnézést, gratulálok!
Hagyjalak pihenni, és majd később beszélünk?
- 5 perc lenne. - Rendben.
Csak egy gyors kérdést tennék most fel. Milyen mértékben nehezedett rád a súlya,
hogy nők elég ritkán állnak ekkora színpadon?
Nehéz ilyesmit a válladon cipelni?
Mármint érezted a női lét terhét?
Ezt átgondolom.
Hé, Val, imádtad volna az újságíró kérdését.
- Ez is azzal jött? - De ahogy fogalmazott...
Rám kéne bíznod a sajtót.
- Szórakoztatóbb, mint a miniszterek. - Az biztos.
Csodálatos voltál ma, Em.
Annyira megérintett.
Mind felmegyünk hozzám, te is jössz?
Igen, csak beszélek Naelle-lel és...
Naelle? Ő úgysem jönne.
- De kérdezd meg. - Két perc az egész.
Philippe!
Köszönöm, hogy eljöttél, nagyon jól esett.
Kíváncsi voltam, hogy kezeled ezt a pillanatot.
Beszélgessünk egyet csütörtökön.
Elégedett vagy?
- Te az vagy? - Egy örök elégedett ügynök.
Aha.
- Bámulatos volt. - Köszi, anya.
Hallottam egy beszélgetést a színfalak mögött.
Sivigny a vezetőséggel tárgyalt.
Alá akarja íratni veled a következő szezont is.
- Komolyan mondod? - Yves megerősítette.
A tanácsot aggasztja a külföldi népszerűség.
Ami tehetségek nélkül megszűnik.
Akkor van még esélyem. Sivigny egyeztetni akar majd.
De meg kell beszélnünk a carte blanche koncertet.
- Most kell okosnak lenni. - Hagyd már pihenni egy kicsit.
Mindent kitalálok, csak látni akartam, milyen az este fílingje.
Annak még ennél is jobbnak kell lennie.
Ideje lenne mennünk.
Ez csupa jó hír.
- Szia. - Gratulálunk.
Szia.
Olyan szexi voltál.
Légyszi, gyere.
Hívd fel a bébiszittert.
Ma Mehdit kértem meg.
A barátaim azt hiszik, utálod őket.
Gyerekem van, Emma. Nekem más ritmusú az életem.
Mi lenne, ha én mennék át?
Nem tudom, már késő van. A gyerek mostanában reggel ötkor kel.
Légyszi.
Ünnepeljünk. Egy kicsit.
Megpróbálsz elcsábítani?
Működik?
Rendben. Gyere egy óra múlva.
Hogy tetszett az első mozdulat?
Határozottabb volt, mint a próbán?
Igen, szuper volt. Büszke voltam rád.
A próbán úgy voltam, hogy mindenki össze-vissza játszik.
Ez normális, sokszor így szokott lenni.
Akarsz látni valami furát?
Ha ideteszed a kezed...
és utána itt hagyod...
elkezdek sírni.
Az oszteopátián is megtörtént.
- Furi, nem? - Aha.
Hagylak aludni.
Már csak három órád maradt.
De miért lenne annyira szörnyű, ha én is itt aludnék?
Csak mert most már eltelt 8 hónap.
- Számolod? - Hagyjuk.
Jó éjt.
Nincsen sok időm. Elnapoltuk a próbát,
nyugodtan maradhatsz.
Persze, szívesen megnézném, hogyan csinálod a második mozdulatot.
Annyit tanultuk a konziban, hogy már ezzel álmodtam.
Annak idején én is.
A klasszikus műfaj előnye, igaz? Nincs szükség újításra.
Robert, majd keress meg légy szíves, kellene pár technikai finomítás.
A tehetséged az elejétől kezdve nyilvánvaló.
Ritka, hogy valaki ilyen gyorsan elsajátítja a vezénylést.
Kiváló pontossággal olvasod a zenét.
Egy mintadiáknak viszont... Ők annyira...
a tökéletességre törekszenek, hogy sokszor eléggé...
hogy is mondjam, unalmasak.
Senki nem fejlődik, ha nem kap őszinte kritikát.
Persze, értem. Tényleg próbáltam a legjobbat hozni,
mert most vezettem először szimfonikus zenekart.
Próbálok világos lenni.
Ha fel akarod kavarni az érzelmeket és át akarod adni a zenét,
ahhoz neked is érezned kell azt.
Különben olyan leszel, mint egy átlagos színész,
aki csak láttatja az élményt.
Játszik, de nem hisszük el.
Mert nem éli át.
Tudom, nyugodj meg, ez nem az Oscar-gála.
Oké. Igen, tudom.
Lazíts egy kicsit. Hágd át a szabályokat.
Rendben?
Üdv mindenkinek.
Bakker! Hogy csináljam meg ezt egy koncert alatt?
Megfelelő műsorrenddel.
Megcsináljam a Schönberget?
- Az merész lenne. - És elég nagy kihívás.
- Csak elidegenítené a közönséget. - Az is jobb, mint a jelentéktelenség.
- Mire célzol ezzel? - A francba, Emma!
- Minden szavamat meg kell indokolnom? - Jesszus, bocsi.
Tanulj meg hallgatni másra.
Fogadd meg a tapasztaltabbak tanácsát.
Miért nem szálltál inkább liftbe?
Mert az orvosom azt mondta, hogy napi egyszer lépcsőzzek.
Bakker.
Az érzelemnek inkább onnan kéne jönnie, hogy...
Mi neked a Schönberg-féle harag, ha nem erőteljes érzelem?
Miben egyeztünk meg a szerződéskor?
Hogy nem kivételezek veled.
- Tudom. - Most pontosan azt csinálom.
De ha az ügyfél nem bízik bennem, nem tudok vele mit kezdeni, érted?
Igen, értem. Majd átgondolom.
De nincs sok időd.
Igen?
Oké, megyünk is.
Emma is itt van.
Nagyanyád meghalt.
Az anyám.
Jössz?
Megfoghatom a kicsit?
Vigyázz, csak óvatosan.
Emma, ezt nem tapasztalja meg.
Maurice miért nincs itt?
Baj van?
Maurice meghalt.
- Micsoda? - A nagyapád pár hónapja halott.
Tüdőgyulladás vitte el.
És nem szóltatok nekem?
Apád akarta így.
Nem akartalak megbántani.
Csak tiszteletben tartottam az apád döntését.
Ti megőrültetek? Ezt komolyan gondoltad?
- Az ő családtagja, nem az enyém. - Ahogy az enyém is.
Az apád édesapja volt, tudod, hogy értem.
Nem értelek, Anya.
Akkor menj és beszéld meg apáddal.
De gondolkodj, mielőtt ítélkeznél, mert talán...
Talán okkal döntött így.
Csodás zongorista lettél volna.
Folytasd, kérlek.
Fáradt vagyok a vezetéshez.
Holnap viszlek el Montrealba.
- Akkor majd megyek vonattal. - Ne, maradj.
Úgy egyszerűbb neked.
Jól vagy?
- Nem tudok aludni. - Én sem.
A Nagyira gondolsz?
Nem.
Ülj le.
Nem akarok a múlton rágódni.
Tudod, miért?
Mert csak azt érem el, hogy lelassít.
És gyengévé tesz.
Akadályozza, hogy előre nézzek.
Nem érdekel, hogy mi történt
10 perce vagy tegnap.
Annak már vége.
Neked sem kell foglalkoznod ezzel.
Komolyan mondom, néha aggasztasz.
Én aggasztalak?
Elvisznek az érzelmeid.
Légy dühös rám, ha akarsz vagy anyádra,
rendben. Oké.
De mit érsz el vele?
Hallgatlak, Emma.
Megkaptad a lehetőséget.
Amit mindig is akartunk.
Nem most kell eret vágni azért, mert neked olyan hű de rossz szüleid vannak.
- Nem mondtam ilyet. - Tehetséges vagy.
És én rengeteg karmestert láttam.
Schönberg.
Hidd el, Yves, megcsinálom.
Ez a carte blanche lényege.
Nem értenék a választásod. Nem kell hülyének nézni a közönséget.
Kösz a bizalmat. Szia.
Hölgyem.
Milyen érdekes a tempó.
Drámai hangzást fest le.
Az emléke velünk él majd.
Nem szabad elfelednünk, hogy a halál nem gyengíti a családot, hanem összetartja.
Bátor választás.
Érdekes, hogy mindenki ezt mondja.
Mert általában a tapasztaltabbak vágnak bele Schönbergbe.
Az ősz hajszálak tettek ilyen bölccsé?
Rengeteg karmesterrel dolgoztam már.
Igen. Tudom, igazad van.
De nem akarlak lebeszélni róla.
- Nem? - A te döntésed.
Oké. Szerintem ez még kifizetődik.
Úgy beszélsz, mint az ügynököd.
Nem, én gondolom így.
- Ez saját döntés. - Értem én.
Most mennem kell. Ma korábban megyek el Jadért.
- Szeretlek! - Én is téged!
Meg kell találnunk a Pelléas és Mélisande -ban a fájdalmat.
A dühöt, amit elfojt a műben.
Mert ezzel lesz képes azonosulni a közönség. A sajátjuknak kell érezniük.
Először talán úgy érzik, nem azt kapják amit vártak,
de ez Schönberg lényege.
A bennünk lévő félelmekhez szól,
ahhoz a részünkhöz,
ami erőszakos.
A mai próbán ki szeretnék próbálni valamit.
Nem kell jegyzetelni.
Most csak kísérletezünk, a részleteket majd kidolgozzuk.
Vágjunk is bele a 62-esbe.
Milyen gyönyörű és intelligens beszéd.
Köszönöm.
De Emma, benned hol rejlik az erőszak?
Hol van a harag?
Ezt gondold át.
Az elején próbáld meg két vonóhúzással.
Így már jobb, de lágyabban és tartsd ki hosszan.
- Hű. Sikerült. - Ne, most dolgozunk.
Jól vagy?
Aha.
Biztos?
Igen, csak...
Bemutathatnál végre a fiadnak, ennyi.
Arra még nem állunk készen.
Te és a fiad vagy te és az exed?
Egyikünk sem.
Mert persze beleszólhat az exed.
Nem hiszem, hogy magyarázkodnom kellene.
Nem is veszel komolyan, ez nevetséges.
Ez nem igaz, Emma.
Egyértelműen azt hiszed, hogy nem vagyok elég jó a fiadnak.
Amikor összejöttünk, én azt gondoltam,
hogy nem nagyon érdekel a fiam.
Pont ez a gond. Azt hiszed, nem akarok családot.
- Nem, de te inkább karrierista vagy. - Tehát én nem lehetek édesanya.
- Nem ezt mondtam... - Az év anyja aztán mindenkit leszólhat.
- Rosszul vagyok ettől a gondolkodástól. - Mi ez a stílus?
- Az én stílusom? - Vegyél vissza.
Sajnálom.
Ezt nem kellett volna.
Én csak...
azt szeretném érezni, hogy te is hiszel bennünk.
Különben mi értelme van az egésznek?
- Hahó! - Szia!
- Bocs, sok volt a dolgom. - Semmi gond.
- Isten éltessen! - Köszi.
A barátnőm a létező összes desszertet kikérte,
szóval abból jut bőven mindenkinek.
- Szülinapom van. - Nem maradok sokáig.
Mozart nem szór rád villámokat, ha egyszer kimaradsz éjszakára.
Pont jókor jöttél.
Éppen most akartuk kipróbálni Val szuper izgalmas játékát.
- Mekkora mázli! - Akkor mindenki készen áll?
Mi a saláta?
Nem ártana elmagyarázni neki, vagy elveszítünk egy játékost.
Szóval, ha megkérdezem "mi a saláta?",
kell három olyan jelzőt találnotok, ami leírja a salátát.
Minél különlegesebbet.
A nyertes pedig valami kajás előfizetést kap vagy micsodát?
- Elnyered Val végtelen tiszteletét. - Ezt játszod a miniszterhelyettesekkel?
- Mert akkor kezdek aggódni. - Jó, köszi, elég.
- Hát a saláta mindig hideg. - Az lehet tésztasaláta is.
- Vagy gyümölcssaláta. - Milyen idióta játék ez?
Ilyeneket húszon évesen játszottam bagózás közben.
Kösz, de bőven elég volt akkor.
Ezt légyszi ne, mert nem örül neki a párom.
Üzenem, hogy három év elég volt belőled. Nem vagy veszélyben.
Szia! Emma vagyok.
Szia, én meg Jess. Deb egy barátja.
Én az exe.
Köszi.
Utoljára teszem ezt meg érted.
Tudom. És kösz.
- Sajnálom. - Aludj.
Nem.
Egész jó volt, de kissé hiányzott az egyensúly,
erre figyeljen a kürt és a fagott. Ha lehet.
Rendben, innen folytassuk.
Máris jobb.
Más ütemben vagytok.
Hallgassátok egymást is kérlek.
Vonósok, fa-és rézfúvósok. Próbálok világos lenni.
Akkor 55-től mehet tovább.
Velem együtt!
Nem tudom, mit mondjak, az egész erőtlen.
Ennek a darabnak tisztának kell lennie és elkínzottnak.
Nem lehet ilyen gyenge.
- Mi a baj? - Figyelj, a 62-es ütem környékén...
- Igen? - Az ott nem megy.
Ezek még csak az első próbák. Kísérletezem.
Meg kéne találni a hangodat.
Játssz egy részt.
- Mi? - Kezdj el játszani!
Nem is kéne a kottát nézned.
Hagyjál!
Ne hagyd, hogy minden elterelje a figyelmed. Folytasd. Gyerünk.
Nem.
Nem jó. Látod?
Gyenge, nincs benne erő. Pipogyán játszod.
Játszd el te.
Még vicceskedsz?
Te szerencsés vagy. Pénzt fektettem beléd.
Én nem tanulhattam zenét.
Ez elég erőteljes?
Szia!
- Ő Emma, egy munkahelyi barátom. - Szia.
Jaj, nem kellett volna. Jól vagy?
Igen. Nehéz nap volt, de végre itt vagyok.
Örülünk neked. Szerintem jó ötlet volt.
- Ne segítsek valamiben? - Hagyd csak. Játszatok nyugodtan.
És te mit csinálsz?
- A zenekarban? - Igen.
Karmester vagyok.
Te is játszol a hegedűn?
Anya csellózik, édesem. A hegedű annál kisebb.
Tudom.
- Én zongorázom, de nem ugyanott. - Emma csodás zongorista.
Van egy xilofonom, én meg xilofonista vagyok.
Tényleg?
Szeretnél nekem játszani valamit?
Mutassak valamit?
Ismered ezt a dalt?
- A holdfényért? - Igen! Megpróbálod?
Nem, túl kicsi.
Én mondom nektek, skacok. Ez csapda.
Mi van, fiúk? Ti még nem láttatok ajtót?
Lucy! Nem így kell üdvözölni az ellenségeidet.
Tudom, hogy képes vagy rá, érted?
Talán az egész túl sok. Vagy én vagyok sok.
Nem. Dehogy.
Apaként a legjobbat akarom neked.
- Fáradtnak tűnsz. - Nyilván, mert folyton dolgozom.
Nem tudom, mikor pihentem utoljára.
Hát én tudom. Soha.
Könnyebb másokat előre helyezni.
És anyáddal sem...
- Nem túl egyszerű. - Mire célzol ezzel?
Folyton ebbe a főzőiskolába jár.
Azt sem tudom, hogy tényleg ott van-e.
De ha nem főz, akkor mást csinál. Az ostoba jógát vagy valami mást.
Miért? Nem tetszik, hogy időt szán magára? Nem?
Úgy érzem, hogy provokálni próbál.
- Nem mondott semmit? - Micsodát?
Semmit, csak eltűnődtem, hogy beszéltetek-e.
Néha szoktunk. Hiszen az anyám.
Felejtsd el, mindegy.
Csak annyi minden kavarog a fejemben.
Nekem is. Nagy nap közeleg.
- Ha már itt tartunk. - Mi az?
Érdeklődnek Didier iránt.
- Az a Didier? - Mindenkiért felelős vagyok.
Érted és érte is.
De én azt akarom, hogy veled szerződjenek.
Tudtuk, hogy más is versenyben van.
Csak csináld azt, amit eddig. Megvan az előnyöd Didier-vel szemben.
Neked lesz koncerted a hétvégén. Nem neki.
Nagyszerű volt, gratulálok.
De az N-nél olyan legyen, mint a szemerkélés, jó?
Egy őszi nap. Az eső lágyan kopog a leveleken.
Próbáljuk meg így, mert most olyan volt, mint egy menetelő elefántcsorda.
Mehetünk az N-től.
Sokkal jobb. Kiváló!
Emma, kelj fel gyorsan.
Bocs, de menned kell, most látom, milyen késő van.
Miért most mi bajod van? Furán viselkedsz.
Mehdi 10-re jön át.
- Addig még van 20 perc. - Ezért kellene sietned.
- De legrosszabb esetben találkozunk. - Ne, azt nem akarom.
De szóltál neki rólunk?
Jóságos ég, ez nem normális.
Nincs időm most emiatt vigasztalni téged.
Figyelj Mehdivel terápiára járunk.
Mi? Mégis mióta?
Amióta szétköltöztünk.
Úgy gondoltuk, így könnyebben átvészeljük ezt az időszakot.
De persze főleg Jad miatt.
Bocs, nem most kellett volna elmondanom.
- De eddig miért titkoltad? - Nem kötelességem mindent elmondani.
Ha hónapokkal azután, hogy szétmentetek, még mindig terápiára jártok,
az biztosan jelent valamit.
Mondom, hogy csak Jad miatt.
De biztos vagyok benne, hogy beszéltek más dolgokról is.
Például, hogy mi ment félre és hogyan kellene helyrehozni.
Figyelj, sok mindenről beszélünk,
de az nem tartozik rád, oké? Ezt majd máskor.
Még szereted őt?
Igen. De nem vagyok szerelmes.
Inkább mint egy jó barátot.
Nem tudom, hogy magyarázzam.
Akkor gondolom, össze is jönnél vele újra.
Két jó barát egy szép nagy házban.
Igen, be kell valljam, átfutott az agyamon ez a verzió.
Akkor ez mindent megmagyaráz. Hazudsz nekem.
- Dehogy, nem hazudok! - Vele már beszéltél erről?
Igen, mert jogom van hozzá.
Te hallod, miket mondasz?
Vedd már észre magad!
Semmi értelme nincs annak, amiket beszélsz!
Én meg itt várok rád hónapok óta, mint valami barom!
Tiszta hülyét csinálok magamból!
Nem jöhetek be úgy a próbákra, hogy remegek.
Nem láthatják ezt rajtam.
Nem értelek, Emma. Már nem is tudunk beszélni,
félek veled őszinte lenni.
A munkám a mindenem.
Nem veheted el tőlem!
Gyűlölöm, hogy nem tudok koncentrálni!
Ha együtt maradunk, nem tudom elvégezni a munkámat.
Várj. Ha menni akarsz, hát menj.
Nem vagy hozzám kötve.
Miattam nem veszíted el a munkádat.
Az lesz a legjobb, ha ezt abbahagyjuk.
Nem!
Adj egy percet.
Emma, miért tartasz ki mellettem, ha ez bánt téged?
Ne hagyj el, kérlek. Most ne.
- Nem hagylak el. - Nagyon kérlek.
Komolyan. Könyörgöm, ne hagyj el.
Szükségem van rád.
Nem hagylak el.
JÚLIUS, SCHÖNBERG
Emlékszel?
Gyerekkorodban csináltam.
Dó.
Lá.
Szó.
Ügyes voltál.
Nézd, milyen messzire jutottál.
- Tudom. - Beszélnünk kell.
- Rossz választás volt. - Nem, itt nem Schönberg volt a gond.
Hanem a te kivitelezésed.
- Sivigny is egyetért majd. - Erre számíthatunk.
Két perc!
Emma. Bemutatlak valakinek.
Helene, ő itt Emma.
Emma, ő Helene Fauchois.
A mi nagyra becsült adományozónk és persze jó barátom.
- Már a kezdetektől. - Így van. Lassan már 40 éve.
Emma. Örülök, hogy megismerhetem.
Igencsak érdekes volt a carte blanche koncertje.
Bonyolult és túlzó, de figyelemre méltó.
Végig fenntartotta a figyelmet, annyi szent.
Köszönöm, ez kedves.
A Schönberg-féle zeneszerzők valóban mindenki figyelmét
és kíváncsiságát felkeltik, igen.
Bizony.
Engedelmével ezt majd elmagyarázom a szkeptikusabb barátaimnak.
Mindenesetre maga egy elbűvölő fiatal hölgy.
Nem ártana, ha a közönség is részesülhetne a kisugárzásából.
Egy mosoly soha nem árt.
Jó estét, Helene. Elragadóan fest.
Jaj, maga...
Nehéz darabot választottál.
De tök jól megoldottad.
- Azt nem mondanám. - Nem értek hozzá, de nekem tetszett.
Elhúzunk innen?
Szeretnék, de beszélnem kell még pár emberrel.
Oké, de mi most már lassan megyünk.
Fura a hangulat. Itt mindenki konzervatív szavazó.
Szia.
Szurkolunk.
Valahogy majd helyrehozom a dolgot. Még beszélünk.
Mi az, hogy helyrehozod?
Nyugi, megoldjuk. Mindig van megoldás.
Rossz választás volt.
- Ezt meg hogy érted? - Nekem más megérzésem volt.
Tehát az én hibám.
Nem csak rohadt meggyőző vagy.
Vállald már a felelősséget.
Hol maradt ez a düh a koncerten?
Miért nem szóltál Maurice-ról?
Ez most komoly?
Miért?
Most tényleg erről akarsz beszélni?
Igen, erről.
Jó. Nem voltam a temetésen, akkor te minek mentél volna?
- Értem, döntöttél helyettem. - Igen, mondhatjuk.
Ha utáltad, miért titkoltad a halálát?
- Hagytad, hogy lássam. - A rohadt életbe.
A drága Maurice-od verte a nőket.
Egy agresszív elmebeteg volt.
Tiltottalak volna el a saját nagyapádtól?
Akkor csak még jobban kiborulsz.
- Én tudtam őt kezelni. Megfelel? - Lassíts, légy szíves.
Nem bírod abbahagyni a témát. Mindent fel kell hoznod.
Nekem pedig folyton magyarázkodnom kell.
Nem volt elég, hogy az apám állandóan vert.
Te úgy ragaszkodsz a témához, mint valami pióca!
- Igen! Mint valami tetves pióca! - Sajnálom. Ne haragudj, Apa.
- Kérlek, lassíts. - Aztán megverte még Rose-t is.
Gondolom, nem tudtad.
A földre taszította és ütötte! Rose-t is!
Kitiltották! Kitiltották a házból!
Hallasz engem?
Szóval kurvára hagyj ezzel békén!
- Sajnálom, egy idióta vagyok. - Egy baszott idióta!
Mi történt?
Hadd beszéljek Patrickkal.
Hajnali két óra van.
Tudom.
Mit akarsz? Aludtam.
- Beszélnünk kell. - Most? Nem várhat ez reggelig?
Adj egy percet.
Mondd, mi miatt...
Mi miatt nem szeretsz?
- Bevettél valamit, Emma? - Én nem drogozom!
Csak válaszolj, mert...
Mert nem érzem,
hogy szeretnél.
Mert képtelen vagy rá?
Merd kimondani, ha nem vagy rá képes.
Nyugodj meg. Semmi értelme bőgni. Viselkedj felnőttként.
Miért ne sírhatnék?
Segítség kellene neked.
- Mi az, hogy segítség kéne? - Jesszusom, Emma.
Menj és kezeltesd magad.
Baszódj meg!
- Jól hallod! Baszódj meg! - Emma, most leteszem.
- Tűnj el és maradj ki az életemből! - Szervusz.
Mindig megvizsgáljuk, hogy mit értél el a tanulmányod alatt.
Megnézzük, mit hoztál ki belőle
és miben fejlődhetnél még. Rendben?
Persze, értem.
Az egész kiváló élmény volt.
Nem. Először majd mi kezdjük.
Csupa jót tudunk csak mondani.
Valamint összeszedtünk pár dolgot,
ami tanácsként szolgálhat majd számodra a jövőben.
Először is rengeteg benned a szigor és a tartás.
A zenészek nagyra értékelték az elkötelezettségedet és a morálodat.
Sokan kiemeltél a próbákon megcsillanó intelligenciádat.
Én személy szerint hidegvért láttam, ami nem könnyű.
De hidd el nekem, ez normális, hisz fiatal vagy.
Nyugodtan uralhatod bátrabban a színpadot.
Akkor talán jól is éreznéd magad.
Ne a gondolataidba mélyedj, és kezdj el kommunikálni a zenészeiddel.
Ettől függetlenül lenyűgözött minket az elkötelezettséged,
a szenvedélyed és a szigorod.
Még nem hoztunk döntést.
Nem mondom, hogy vége, mert ez így nem igaz.
De vizsgálj meg egyéb lehetőségeket.
Én azt tudom ígérni, hogy felhívok pár embert.
Ez kedves. De szerintem elboldogulok egyedül.
Tényleg kösz mindent,
ez egy csodás lehetőség volt.
Magabiztosabbnak kéne lenned.
Itt nem ez a probléma.
Hidd el, megérinted az embereket.
Engem biztos.
De te más vagy.
Nem igaz.
Ha szemedbe nézek, érzem, amit te is.
Csak mindenki a hátamat látja.
Igen, kivéve minket. A zenészeket.
Szia! Hahó! Baj van?
Egy kicsit szomorkás.
Itt maradnál vele két percet? Beszélnék az oktatóval.
Persze, nem gond.
- Elmondod, mi a baj? - Nem.
És nem akarsz mondjuk egy fagyit?
- Vacsora előtt? - Igaz, azt nem kéne.
De...
attól még nem baj.
Szerintem sem katasztrófa.
Ne mondjuk el Anyának.
Mi lenne, ha neki is hoznánk egyet?
Soha nem vesz magának.
Mindig azt mondja, hogy csak kicsit,
de szinte megeszi az összes fagyimat.
Még egy ok, hogy vigyünk neki egyet.
Máris jobban vagyok.
Te is szomorú vagy?
Előfordul.
Eláruljak valamit?
Igen.
Néha a felnőttek is szomorúak.
És akkor mindig fagyit esznek?
Háromféle is van nekem otthon.
- Látom fagyiztok. - Ez a tiéd.
Köszi.
- Mit választottál? - Vaníliát meg csokit.
- Nyami. És te? - Kesut.
Nagyon finom.
Tudom, megijesztettelek.
Esetleg beszélhetnénk?
Figyelj.
Lehet, hogy olyan irányba tereltelek, amire a közönség még nem állt készen.
Ezt a koncert után kellett volna mondanom.
Nem te tehetsz róla. Ők nem álltak készen.
Az én hibám, rendben?
Boldoggá akartalak tenni.
- Egy valamit még tehetünk. - Menjek Rimouskiba?
Nem. A karmester, akit meghívtak a Mahlerre...
- Kristof. - Igen, ő. Lemondta.
Nem csinálja meg a koncertet. Valaki mást keresnek.
Oké, értem. Nem tudom.
Ha gondoltak volna rám,
már régen értesítettek volna.
Ismerlek.
Tudom, hogy nem értem csinálod.
Hanem saját magadért.
Ez így van születésed óta.
Tudom, láttam.
Akarod a munkát? Menj és győzd meg Sivignyt.
A többit intézem.
Most magadra hagylak.
Pihenj egy kicsit.
- Philippe! - Igen?
Van egy perced?
Jól vagy? Sajnálom, rengeteg a dolgom.
- Nem tudtam menni a... - Semmi gond.
Nem tudnánk esetleg máskorra tenni ezt a beszélgetést?
Hallottam Kristofról. Lemondta a koncertet.
Így van. Elég nagy kár.
- Valami magánügy. - Én megcsinálom.
Mahlert?
Ilyen rövid idő alatt én vagyok a legjobb választás.
Ismerem a zenekart.
Igen, gondoltam rád, de ez egy Mahler-est lenne.
Tele érzelmekkel. Nagy skálákkal, magasságokkal.
Ez nem... Szerintem ez nem neked való.
Nincs igazam? Ha változik valami, szólok.
Nem, nincs igazad.
Oké.
Biztos lesz esélyed bizonyítani.
Nem igaz, amit mondasz.
Az érzelmeimről.
Nekem is vannak.
Igenis átérzem Mahlert.
Át is élem.
Fáj, amikor hallgatom.
Azt gondolom, ez jelent valamit.
Képes vagyok erre.
Nem játszol a barátaiddal?
- Majd, én inkább veled szeretnék lenni. - Jaj, én is szívesen vagyok veled.
- Elmenjünk oda együtt? - Igen. Majd meglátod, milyen jófej Yohan.
Ő a legjobb barátom az ovi óta.
- De néha kiabálunk egymással. - Az ilyesmi előfordul.
Anya néha azt mondja, vegyek levegőt is,
de ha túl gyorsan lihegek, szédülni kezdek.
Ezt megértem, velem is gyakran van ilyen.
Szia!
Nézd, hogy rúgom a labdát!
Nagyon meg akarta mutatni. Lefekvés, Jad!
Jó éjt!
Bocsi. Hosszú lesz a ma este.
Nem baj, megvárom.
Anya, Emma olvashat nekem ebből a könyvből?
Jó, de kérdezd meg erről őt is.
- Emma, olvasol nekem mesét? - Hát persze, nagyon szívesen.
- "Vigyázz a lábaidra!" - kiáltott az ijedt kis szkarabeusz.
Úgy tűnt, hogy nincs valami jól.
Egy kisebb lökéssel Nina talpra segítette.
"Köszi!" - mondta a kis szkarabeusz és folytatta útját.
Nina az égre meredt, Milo pedig eltűnt.
"Jaj, a manóba! Inkább hazamegyek és segítséget kérek Mémétől."
"Mémé!" Nina kétségbeesett volt. Mémé a konyhában volt.
Épp azt a süteményt vette ki a sütőből, amit Nina annyira szeret.
"Mémé! Milót elnyelte a föld!"
Mémé erre elővette Az élet katasztrófáinak enciklopédiáját.
"Így tanulta meg az icipici Arthur, hogy kell csodákat véghez vinni."
"Büszkén juttatta haza a barátait."
Képzeld, megkaptam a Mahlert.
- Ne. - De.
Komolyan?
- Gyakran jönnek Montrealba? - Nos, igen évente párszor.
Igyekszünk együtt mozogni az ügyfelekkel.
Az ügynökségünk nagy előnye.
A művészeink sokat utaznak, így hát mi is.
És meg kell mondjam, személy szerint imádom.
Szinte párkapcsolatom van Párizzsal.
Sokszor imádom, de néha szünetre van szükségem.
Egyértelmű. Nálam más a helyzet.
- A nejem a második gyermekünket várja. - Ó, gratulálok!
Köszönöm. Ez nagy boldogság nekünk.
Emma, gondolom, ön is sokat utazik.
Egy kicsit. Egyre több külföldi felkérést kapok.
Talán ez segít abban, hogy ne féljek annyira a repüléstől.
- Chrystelle is... - Én ugyanilyen vagyok.
20 éve ez a munkám,
de még mindig kiütöm magam, mielőtt felszáll a gép.
- Nevetséges. - Tehát ne reménykedjek?
Én már feladtam. De remélem, talál egy egészségesebb megoldást.
Egyébként én ott voltam a göteborgi koncertjén.
Imádtam. Valami csodálatos volt.
Annyira magabiztos volt, szilárd kiállású és precíz is.
Jómagam is igen élveztem.
Az akusztika szintén kivételes volt.
Mi ezt akarjuk az ügyfeleknek.
Hogy ehhez hasonló élményekben legyen részük külföldön.
Előadások, karmesteri meghívások...
De nem akarjuk kigolyózni az apját.
Ismerem a munkásságát, sokat dolgozott fiatal zenészekkel.
Gondolom, igen hálás neki.
Persze, természetesen.
Adjunk magunknak egy kis időt, hogy ezt átgondoljuk, rendben?
Az első lépést megtettük ezzel a megbeszéléssel.
Tökéletes, egyetértek.
Szia.
- Jót aludtál? - Igen.
Tessék.
Kész is.
- Hogy nézek ki? - Mint egy tigris.
- És mi milyenek vagyunk? - Mint két nyuszi.
- Ó! - És tényleg.
Még egy kicsit?
- Köszi. - Muti.
- Cuki. Ügyes vagy. - Még egy utolsót.
És Yves, tervezel nyaralni?
Tudod, hogy megy. Próbálkozunk, de...
Akkor tehát sikerült megegyeznünk?
Persze, nincs időnk változtatni.
A szerződés legkésőbb csütörtökig meglesz.
Viszlát.
Emma, gondolom, gyorsan bele is vágsz.
- Már el is kezdtem. - Nagyon jó.
Yves...
Őszinte leszek.
Mi következik most?
- Kellene egy szükségmegoldás. - Tessék?
Tucatnyi képzettebb ember is kaphatta volna a koncertet.
De neked most egy nő kell.
Neked is sok hasznod van Emmában.
- Beszéljünk már őszintén. - Ne kezd már el ezt.
Nem játszadozunk, ez már nem a 90-es évek.
Oké. Akkor hallani akarom, hogy komolyan felkéred Emmát a munkára.
Különben nincs üzlet.
Máshol is várják őt. Van más ajánlata is.
Folytasd, hallgatlak.
Tudod, ez mit jelent?
Hogy még többet kell dolgoznod jövő hónapban.
Tudom, nem kell mondani.
Nyugi, Emma.
Yves-vel csak játszadozunk, semmi személyes.
Nem kell azt hinnie, hogy máshol is nézelődöm.
Csak meg akarom szorongatni.
De ez nem változtat semmin.
Találkoztam egy ügynökséggel.
Remélem, udvariasságból.
Nem. Akarnak.
- Blöffölsz. - Nem.
- Aláírtál velük? - Nem, még nem.
Mindenféle garancia nélkül?
Vagy kurva magabiztos, vagy kurva naiv vagy.
Ha neked csak ügyfél vagyok, bármikor szerződést bonthatunk.
Elmész te a büdös picsába!
Megyünk?
- Meglátott? - Szerintem nem.
Nyugi, csak éljük az életünket.
Legrosszabb esetben összefutunk,
és ennyi.
Túlságosan felzaklatná.
Azt meg nem akarom. Ez nem helyes.
- Szia. Éppen indulsz? - Igen, mert workshopot tartok.
- De gyere. - Nem akarlak zavarni.
Gyere csak, van időm.
Nem, menjél csak nyugodtan, majd beszélünk.
Itt akarsz maradni?
- Hát, ha lehet. - Persze, maradj csak.
Minden rendben? Ő küldött ide?
Nem könnyű kezelni a konfliktust kettőtök között.
Egyre rosszabb.
Hazahozza és otthon én iszom a levét.
- Hogy érted hogy te iszod meg a levét? - Kiborul.
Tudod, hogy milyen.
Sajnálom. Nem akartam, hogy így legyen.
Nem, nem, nem. Nem a te hibád.
Csak muszáj végre levegőhöz jutnom. Régóta nem volt már ilyen.
Aztán még be is segítek neki.
Rengeteg a munkája. A magánóráimra sem jutok el.
Akkor maradj itt. Nekem nincs semmi dolgom.
Munka után egyenesen hazajövök.
Rendben.
- Jó? - Rendben.
- Vehetek egy forró fürdőt? - Persze.
- Várlak. - Jól van.
Köszi.
Akkor itt alszol nálam?
- Biztos, hogy ez nem okoz neked gondot? - Biztos. Nem lesz gond.
- Tudja, hogy itt vagy nálam? - Ne aggódj. Tényleg.
Talán túloztam egy kicsit.
Nem kell féltened.
Tudom. Igazad van.
Nyakig benne vagyok.
Nem, jól mondod.
Annyira nehéz volt az idei év.
Igen. Nyaralás...
Tudod, magamnak sem szeretnék hazudni.
Te rendben leszel?
Szeretném, ha nyugodtan aludnál, tényleg.
Jaj, Patrick. Tudod, hogy megijeszt, amikor ilyeneket mondasz nekem.
Nem hagylak el.
Csak kell egy kis idő.
Szia.
- Máris mész? - Igen.
- Nem eszel? - Nem, köszönöm. Nem vagyok éhes.
- Oké. - Szokatlan nem otthon lenni.
- Szerintem haza is megyek. - Jó, ahogy gondolod.
- Nem sokat aludtam.- Igen?
A vitáddal mindenkit bántasz.
Nem veszed észre?
Figyelj,
nem bírok vele együtt dolgozni. Ennyi.
Beszéljetek.
Az apád
szenved.
Hallgass Mahlert, Anya, és megtudod, hogy mindenki.
Nem bírom, amikor ezzel jössz. Én nem ismerem a zeneszerzőket.
Kettőtök között mindig olyan különleges kapcsolat volt,
amit én csak kívülről szemlélhettem.
Nem hagyom, hogy eltávolodj.
- Oké, hogy akadályozod meg? - Boldog akarok lenni!
Mindjárt 60 leszek, nekem nincs jogom hozzá?
Mikor mondtam, hogy nem lehetsz az?
Nem lesz több vita!
Béküljetek ki minél hamarabb.
Ő próbál ellenem fordítani? Mit mondott neked?
Nekem most gondolkoznom kell.
Mindig másokat helyezek előre.
A boldogságomat akarom és a boldog családomat!
Ezt neki mondd.
Adj apádnak esélyt. Miért nem vagy képes rá?
Ez lenne a felnőtt viselkedés.
Én erre nem tudok mit mondani.
Nincs értelme a múltban élni.
Mert az csak fáj.
Felfogod te, hogy miket mondasz?
Magadnál vagy? Ébredj már fel!
Csak védi azt, amije van. Ősi módszer.
Szerinted is én vagyok önző?
Dehogy, épp ellenkezőleg.
Csak próbálom megérteni az anyádat.
Úgy érzem, hogy terhellek a problémáimmal.
Nem, nem, bocsi,
csak nekem is volt néhány gondom a héten
és neked is annyi bajod van, hogy nem is akartam felhozni.
Csak úgy van értelme, ha mindent elmondasz nekem.
Mindent elmondtam az egyik unokatesómnak.
Kettőnket?
Tök jó volt. Végre kimondhattam.
- Nem akarok már titkolózni. - Hát azt megértem.
- Nem igazán bátorított. - Ezt hogy érted?
Imádom őt és nem ő tehet róla,
csak én máshonnan jövök. Máshogy gondolkozunk.
Az a baj, hogy nő vagyok?
Őt nem érdekli, ez nem erről szól, hanem...
eszembe jut, hogy egy pokol lenne a családommal.
Jó emberek,
csak hát...
náluk a nő mellé férfi illik.
Ennyi.
Vedd fel a táskádat, szívem.
- Szia, Anya! - Legyen szép napod.
Szia, kicsikém!
Szeretnék mutatni valamit a közelben.
- Van egy kis időd? - Igen.
Nem szeretem a lakásom. Sőt utálom.
Annyira nem én vagyok.
Oké, a környéken nézelődsz?
Aha.
Szerintem közelebb hozna minket.
Lehet.
És pár hónap múlva beköltözhetnétek.
A lakás hatalmas.
Szerintem lenne rá pénzem, elég sok koncertem volt.
Nem kell rajta sokat dolgozni.
Bocs, de most nem tudok ezen gondolkodni.
Jó, csak ennyi. Nem sürgős.
Először egyedül laknék, aztán meg később...
- Nem. Nem. - Most mi bajod van?
- Nem is figyelsz arra, amit mondok. - Én csak megoldást keresek.
Nem. Te csak magadra gondolsz.
Én nem ezt akarom. Nem most, én...
Nem tudom, hogy mondjam már, de nem állok készen.
Ha nem vagy boldog, lépj le.
Miért mondod folyton, hogy hagyjalak el? Elegem van ebből.
Megint csak arról tudsz beszélni, hogy veled mi van.
Hagyd már ezt!
- Segítenél? - Igen.
Hagyj élni!
Engedd, hogy levegőhöz jussak! Adj nekem időt!
Figyelj, sajnálom.
- Igazad van, nem gondolkoztam. - Nem, Emma, nem.
Ez nekem túl bonyolult.
Túl sok nyomás ér Mehdi miatt, ott a család...
Még Jadnak is bemutattalak! Időt töltöttél vele!
Neked ez sem elég? Ez sem biztosíték?
Van egy fiam, felfogtad? Ő nekem az első.
Nyugodj meg, lehetne, hogy... Kérlek.
Mit akarsz még? Félsz, hogy elhagylak, igaz?
- Nem tudlak megmenteni. - Nem is kérem ezt.
Bíznom kellet volna a megérzéseimben.
Mehdivel egyensúly van köztünk.
Ezt nem dobhatom el, sajnálom.
Naelle, várj már! Beszélhetnénk nyugodtan? Kérlek.
Ehhez te is kellesz.
Pont ez a baj, Emma.
Lásd már be!
SZEPTEMBER, MAHLER
Ezt nem kérem.
Nehéz volt az elmúlt pár hét.
Gondolom, neked is.
Igen. Eléggé.
Megijedtem és nem gondolkoztam.
Jogod volt kimondani mindent.
Neked volt igazad.
Kösz, hogy ezt mondod.
Haragszol, amiért nem tudtam többet adni?
Rengeteget kaptam.
Jad folyamatosan rólad beszél.
Imád téged.
Én is őt.
Csodálatos voltál. Már majdnem elfelejtettük, hogy nő vagy.
Ó, köszönöm, milyen kedves.
Legközelebb adjatok elő valami lázító számot, okés?
- Lázító számot? - Viselj színeket.
Mint Hilary. Mindent este másik szín volt rajta.
- Rózsaszín körömlakkal? - Naná.
Gyors leszek, apád a kocsiban vár.
Nos, brávó.
Menj ünnepelni. Megérdemled.
Anya.
Itt vagyok, ha majd szükséges.
Aláírod a francia szerződést.
Ezért nem kellett volna eljönnöd.
Igen, ezen a héten.
Örülök neked.
Ne felejtsd köszönetet mondani egy koncerten.
Most is megtehetem.
Köszönöm.
Nem vagyok tökéletes, de sosem ütöttelek meg.
Tudom.
Sosem emeltem rád kezet.
Vagy bárkire.
Kemény vagyok, de ezt nem éreztettem.
Sajnálom, amit átéltél.
Nem tudod, mit vett ki belőlem.
Örökké vártam egy pofont.
Nem vagy képes megbocsátani.
Nekem távolság kell.
Távolság kell, magamtól, tőled.
Ahogy akarod. Nem az én gondom.
Hadd mondjak el valamit.
Én szeretlek téged.
Érdekesen mutatod ki.
Mindened megvan.
Szeretlek.
Oké, Emma.
Penelope vagyok.
Most elmondom nektek, hogy zajlanak majd a közös órák,
de előtte kérlek, mutatkozzatok be
és mondjátok el, miért jöttetek.
Én már 2 éve csinálom ezt.
Rendszeresen dolgozom felnőttekkel, akik félnek a víztől.
A legtöbben ezért jönnek.
Az első dolog, amit megpróbálunk, az a lebegés lesz.
Tárjátok szét a végtagjaitokat, a víz majd megoldja a többit.
Fontos, hogy ne görbítsétek be a hátatokat
és ne féltsétek a fületeket.
Megmutatom.
Így. Próbáljátok ki.
Szuper!
Magyar szöveg: Fehérvári Laura
Az HBO megbízásából készítette a TPM Media.
GYERMEKEIMNEK
Szép volt, emberek!
Folytassuk, de mindenki próbálja elkapni az apró részleteket!
De ma nagyon jó formában vagyunk.
Jók az energiák. Amy Beach inspirál minket.
Szóval így tovább! Nagyon jók vagyunk.