ОБЕРЕЖНО – АКТИВОВАНО
- Лукасе. - Що?
Може, підемо поговоримо з ним?
Немовля ж він відпустив. Може, й дітей відпустить.
І що ти йому скажеш? «Будь ласка»?
Ну хоч спробуємо.
Не лізьте. Не провокуйте його.
Це ж діти, не можна їх тут тримати.
- А нас, значить, можна? - Та годі. Він не про те.
Вони що, особливі?
Я просто кажу – це діти.
- Спитаємо – і все. - Чувак.
Розмови вже не допоможуть.
У неї щось є.
У сумці. Не бачу…
Не видно.
Алло, Сем.
Ще пів години – і колона буде на Берґманштрассе.
- Не зупиняйся. - Сем.
Чорт.
Я бачив таку штуку під поїздом.
- Прямо на бомбах. - Сем, у вас усе добре?
Якщо це детонатор, треба його дістати.
Ні-ні. Нащо все ускладнювати?
Я не бачив ні пістолета, ні ножа. Нічого.
У нього точно є пістолет.
- Без нього він би не сунувся. - Ти сама бачила?
Бачила?
Ні. Бо в нього нічого немає. І він один.
А нас тут багато.
Якщо навалимось усі разом, ще й зі зброєю – у нас є шанс.
Він казав, у поїзді бомби!
А раптом він нас підірве?
Якщо є бомби, треба з ним розібратися,
- поки ще не пізно. - Проходьте.
Усе буде добре.
Ти ж можеш вимкнути світло з кабіни?
- Сем, ви там? - Так.
- У всіх вагонах? - Так.
Сем, прийом.
Я вийду на зв'язок, коли буду готовий.
Просто перевіряємо,
чи обмін ще в силі.
А у вас що, є сумніви?
- Нема. - От і добре.
Ми домовлялись, тому не чіпайте нас до Берґманштрассе.
- Я піду туди. - Я з тобою.
Може, я поговорю?
- Коліне, подумай про дітей. - Я й думаю. Побудь з ними.
Може, ще трохи почекаємо?
Та начекалися вже.
Добре. Одна хвилина.
Що?
Через хвилину
вимикай світло.
Отто, одна хвилина.
Подумайте. Він же відпустив дитя.
Якщо сидітимемо тихо,
я впевнена: він і нас відпустить.
Вибачте.
А чому ви тримаєте інших дітей?
Відпустіть їх.
Будь ласка.
Ви всі скоро вийдете.
Нащо ти це робиш?
Тобі не треба знати.
Сідай на місце.
А ти скажи, що відбувається, тоді й сяду.
Я ж сказав: скоро все закінчиться.
Стій!
Допоможіть!
Чорт!
От і все.
Кінець.
Я зводжу погляд – небо наді мною
Не гаємо часу – вперед
Ідемо до бою
Настане день – і ти себе згадаєш
І з гордим поглядом
Кулак свій підіймаєш
Цей світ приречений, його не вберегти
Настане день
У-у
І ми всі там будемо – і я, і ти
Так-так
ПЕРЕХОПЛЕНИЙ РЕЙС
Дякую, що домовилася, Захро. Знаю, було непросто.
Ага, його забрали, коли він обідав у Белмарші,
тож, без сумніву, він буде не в гуморі.
Виходь.
Я буду за склом.
Якщо він мене побачить – озвіріє.
Добре.
ТЮРМА ЙОГО ВЕЛИЧНОСТІ
Повернись.
Ну й хто ти такий?
Обшукай його.
У мене нічого немає. Я без зброї.
Я ж казав.
Що в кишені?
Тільки рація і ключі.
Ні-ні.
Зупини поїзд.
- Не слухай їх, Отто! - Чекай.
Отто, не слухай!
- Боже. - Заткнися.
Зупини поїзд.
Отто!
Ні-ні. Не можна…
- Треба їхати далі. - Спокійно. Він уже не загроза.
Усе скінчилося.
Ми виходимо, тож давай, зупиняй поїзд.
Будь ласка.
- Валимо звідси. - Не робіть цього.
Та замовкни! Уже нудить від тебе!
Я покличу інших.
Стійте! Якщо хоч одна людина вийде з поїзда, всі загинуть.
Один крок – і все злетить у повітря.
Це правда.
- І де ж ці бомби? - Під поїздом.
Не вірите – гляньте самі.
Отто, покажи їм.
Ану стій.
Сто кілограмів бертолетової солі та цукру. Плюс семтекс.
Криміналісти перевірили квартиру підривника
й ті залишки, що я зібрав.
У вас уже має бути повний звіт.
Боже.
А детонатори? Їх можна знешкодити дистанційно?
Ні. Система повністю ізольована.
Якби я проліз під поїзд, то, може, і вимкнув би, а так…
Але як такий, як Сем, узагалі знайшов цього підривника?
ЛИСЯЧА НОРА
Хороше питання, міс Тетчер.
Дозвольте…
Ви з поліції?
Федеральне управління.
Це ваш бар?
З німецької я знаю тільки: «пива нема» і «в борг не наливаємо».
Ви б його впізнали? Якби він був тут?
У мене погана пам'ять на обличчя.
Часто тут буваєте?
Бачили його раніше?
Учора, ніби.
О котрій?
Десь о сьомій.
Він сидів отам…
з якимось британцем.
Британцем?
Ага.
Схожий на чиновника.
Діловий такий.
Куди ви мене везете?
Глухі чи що?
Ви, два ідіоти, повинні мене захищати,
а ми катаємося тут серед білого дня.
Три місяці терплю цього виродка.
Надіюся, той псих прив’яже тебе до рейок.
Серйозно, Ленґ, куди ми їдемо?
Диспетчерська…
Через 27 хвилин будемо на Берґманштрассе.
Вимкни їх.
- Негайно. - Не можу.
У тебе ж має бути детонатор, пульт, хоч щось.
Ні. Я навіть не знаю, скільки їх там.
Як це – не знаєш?
Що він робить?
Ти куди?
Ти вже заколупав.
Ви що, не чуєте?
Не я… тут головний.
Що ти мелеш?
Мене змушують.
- Хто? - Не знаю.
Та й яка різниця?
Головне: якщо все піде не так, як вони хочуть –
поїзд підірвуть.
Може, двоє-троє вас і вціліє, але решта…
Але якщо послухаєте мене…
я виведу вас звідси.
Є новини з поїзда?
Ні, відколи вони зупинилися.
Щось не так.
Поговоріть з Нельсоном.
Ви ж чули. Ніяких дзвінків до Берґманштрассе.
Як ви знаєте, що він доїде?
Ми так домовилися.
Алло.
Якщо нема гарантій, що він приїде на обмін,
зупиніть колону.
Я не повинна з вами говорити.
З якого дива?
Вислухайте мене. Ось що я пропоную.
Хай і далі думають, що я викрадач.
- Ти і є викрадач. - Ні.
Мене змусили це зробити
й сказали, що будуть за мною стежити.
Хто? Хто стежить?
- Той, хто вбив Фредді? - Він і вбив Фредді.
- А раптом є ще хтось? - Може, він?
Так, я про тебе.
Він явно причетний.
Я нікого не вбивав.
А хто ж тоді?
Його вбили в кабіні, ти ж, напевно, бачив.
- Він просто машиніст. - Чуєш?
Ми не хотіли, щоб хтось загинув.
Вісім бомб.
По дві під кожним вагоном.
Господи.
Ви не хотіли, щоб хтось загинув? Щось непомітно.
Сем, говорить начальниця поліції Вінтер.
Знаю, ви просили вас не турбувати, але поїзд зупинився.
У вас усе добре?
Сем, підтвердьте, що всі в порядку,
щоб ми продовжили обмін на Берґманштрассе.
Чекай. Який обмін? Про що вона говорить?
Відповідай!
Добре. Є один тип.
Злочинець. Дуже відомий. Він сидить тут, у Берліні.
А ті, що за цим стоять, змусили мене,
наказали захопити поїзд, щоб виміняти вас на нього.
А, то ми застава?
Так.
Поліція не видасть злочинця, якщо пасажирам буде щось загрожувати.
Дуже втішив.
Сем, скажіть щось.
Так.
Обміну не буде,
якщо ви зараз вийдете.
То ти хочеш, щоб ми й далі були заручниками?
Це ваш єдиний шанс вижити.
Дивіться.
Поїзд 2600.
Через 20 хвилин будемо на Берґманштрассе.
Отто, з вами все гаразд?
Де Сем?
Я тут. Усе за планом.
Коли будемо на Берґманштрассе,
і Бейлі-Браун буде там,
пасажири зможуть вийти.
Сем, це хороші новини.
Рада це чути.
Слухай, давай ти вгамуєшся й допоможеш,
і я щось придумаю.
Детективе, я в тюрмі.
Шарю стільки ж, скільки й ти. Судячи з усього, нічого.
Твої добряче тут наслідили.
Тому розказуй, що знаєш.
Я нічого не знаю про Берлін.
О, то ти знаєш про Берлін?
Стюарте, ти ж не ідіот.
Ти під вартою.
Я поговорю з прокурорами.
Зробимо твоє життя трохи комфортнішим.
Більше привілеїв, просторіша камера.
Хтозна, може, навіть скоротимо тобі кілька років.
Та хоч золоті гори обіцяй, це не допоможе.
У неї спитай.
Дивні ви люди.
Усе робите однаково.
Завжди дбаєте лише про власну шкуру.
І дивися, куди це тебе привело.
…офіційних даних поки що дуже мало,
але відомо, що злочинець – громадянин Британії.
Федеральна поліція, яка керує операцією,
відмовилася називати ім'я підозрюваного…
- Вітаю. - …або коментувати…
Гламурно живете.
Ми з Ленґом працюємо тут уже пів року.
Напевно, єдині,
хто одержимий Бейлі-Брауном більше ніж Сем Нельсон.
Дозвольте.
То я кур'єр?
Я ще тоді казав, що Сем тут не головна фігура.
Ставлю що завгодно – докази там.
Ви…
Ви попередили Вінтер?
Я не граюся в брудні ігри.
ЗВІТ ПРО РОЗСЛІДУВАННЯ
Багатенько.
КОНФІДЕНЦІЙНО
Я ж казала, він готувався.
І був дуже вразливий.
Батько, засліплений горем і жагою помсти за сина.
Сем Нельсон – ідеальна мішень.
Його заманили в Берлін виконати брудну роботу.
А записи з камер стали фінальним штрихом.
Коли ми дізналися, що Бейлі-Браун тут,
то сказали німцям зачистити все, включно з відео.
Так ми тримали операцію в тіні.
Я особисто все контролював.
Хтось, видно, лишив собі сувенір на згадку.
Хто?
Я підняв усіх, кого міг.
Ви знаєте, до кого можна звернутися в Берліні?
Є одна людина.
Чудово.
Організуйте зустріч. З'ясуємо, хто надіслав це Нельсону.
ЗАПИСИ З КАМЕРИ СПОСТЕРЕЖЕННЯ ГАМБУРГ – 25 ЛИПНЯ 2024
Будемо через сім хвилин.
Хто цей тип?
Той, на кого нас міняють.
Напевно, якась велика шишка, раз вартий сотні таких, як ми.
Ми хочемо знати.
Хто він?
Ти знаєш.
Він же, напевно, тобі сказав.
Чому ти рятуєш убивцю сина?
Бо в них його мати.
Вони вб'ють її,
якщо я не виконаю їхніх наказів.
Тепер ви знаєте.
Ясно?
Так, але вона одна.
А нас багато.
Забудь.
Повернемося й розберемося пізніше.
Зараз це не так важливо.
А що ще було робити?
Тримали б її тут і нічого не казали. Як було наказано.
ДЕНІЕЛ О'ФАРРЕЛ
А так завтра вона скаже поліції, що бачила дощ, овець
і двох симпатичних фермерів.
Ви вже їдете?
Ні, вийшла на прогулянку.
Схоже, ви налякали того переслідувача.
Так. Це точно.
Що ж, гарного дня.
Дякую.
Довго вона там стояла?
Не знаю…
Думав, вона в будинку.
Аласдере.
Чорт.
Мені кажуть, що пора закруглятися. Як вважаєш?
Ти вирішуй. Де я дінусь?
Отож.
Поїдеш назад у Белмарш – там і закінчиш.
І поки ти мовчиш,
ми нічого не вдіємо.
Таке життя. Що поробиш.
А для Льюїса хіба це було життя?
Твого молодшого брата.
Чи батька.
Фірма «Чіпсайд» просто пережувала його й виплюнула.
Як вони вміють.
Елейн теж не жила.
Я був там.
Останній бачив її живою, перед тим як її вбили.
Маму не вбили.
Вона сама обрала смерть.
Тебе це заспокоює?
Думаєш, це було благородно?
Твоя мати тікала.
Вона була самотня й налякана.
Скажи, що знаєш, Стюарте.
Допоможи мені.
Поки не закінчив, як вона.
Сем Нельсон, герой рейсу KA29,
захопив поїзд метро.
Оце вже розмова.
У мене телик у камері.
Але там не кажуть головного – чому.
Джон Бейлі-Браун.
Це той, кого він вимагає.
І німці його відпустять?
Схоже на те.
І ти думаєш, що моя колишня фірма інсценувала викрадення,
щоб витягти Бейлі-Брауна на волю?
Ну, скажімо так: досвід у них є.
І ти думаєш, я щось знаю?
Усе неофіційно.
Тобі ніщо не загрожує.
Розкажи, що знаєш.
Урятуєш багато людей.
Ми тут саме для цього.
Не заради мене. Не заради Сема Нельсона.
А заради людей.
Думаєш, викрадення «Кінґдома» мені легко минулося?
Мене посадили в той літак, щоб я здох.
Такий був план.
А коли він провалився, я взяв усе на себе.
Тепер я або згнию в тюрмі, або помру на волі,
як уся моя сім'я.
Таке життя.
І я з цим змирився.
Я відрізаний від світу.
Я ніхто.
Я нічого не знаю. Я порожнє місце.
Це обов'язково? Навряд чи вона бачила.
Вона там у клітці.
Сидить без зв'язку.
А навіть якщо й бачила, що вона зробить?
Треба перевірити.
Ходімо.
- Що ти надумала? - Дай ножа.
- Нащо? - Швидко.
- Ніж. - На.
- Дай руку. - Нащо?
Вибачте, мені так незручно, але дядько
порізався, коли перелазив через стіну.
Усе ще думає, що йому 17.
Ой, боже.
Маєте щось, щоб промити рану?
Авжеж. Проходьте.
- Дуже дякую. - Фух.
Нічого не розумію.
Ви йому не вірите?
- Він справді втратив сина. - Я про інше.
Ми будемо просто сидіти й терпіти?
Це наш єдиний шанс вижити.
Він казав, що не головний тут.
Що за ним стежать.
Так.
Значить, вони в поїзді.
Убивця Фредді?
Саме так.
Справжній убивця серед нас, а ми маємо це ігнорувати?
Я вже один раз вас послухала. Дивіться, чим це скінчилось.
Далі без мене.
- Вибач, я тебе розбудила? - Ні, я не спала.
Як ти, маленький?
Усе добре. Тато скоро повернеться.
Ліє.
Довго ще до станції?
П'ять хвилин.
Чули? Нам ще недовго.
Можна позичити ваш телефон?
Що? Телефон? У мене нема.
А де ваш?
Ми їх повикидали.
Хіба?
А ваш можна?
У мене теж немає.
Нічого.
Я розумію, чому ви приховуєте.
Та нема в мене телефона, жіночко. Господи.
- Гей! - Ану тихо!
Спокійно!
- Народ, народ, спокійно. - Чорт.
- Я вже бачив цю штуку. - Не клацай нічого.
Вона контролює бомби.
Це вона! Вона головна!
Він правду каже.
Ця штука саме для цього.
Ти казав, що не знаєш, хто контролює бомби.
- Про що ще ти брехав? - Чорт. Зупини поїзд.
Ні. Отто!
- Зупини поїзд! - Ні!
УНТЕР-ДЕН-ЛІНДЕН
Знову зупинився.
Пише «активовано». Як його зупинити?
- Поверніть. - Нізащо.
- Сем. - А так добре все йшло.
Сем.
Зупиняйте колону.
Спробуйте ще раз.
Сем.
Відбій.
Зрозумів.
Звертай.
Що сталося?
Щось із поїздом.
У нас немає часу!
Ми вже біля Берґманштрассе.
Ти отримаєш те, що хотіла. Просто зупини все.
- Вимкну, якщо повернете. - Ні, детонатор ти не отримаєш.
Це таймер.
Його треба скидати кожні 15 хвилин.
Для кожного вагона – свій код.
Якщо я цього не зроблю, все злетить у повітря.
Який код? Я сам введу.
Ні, поверніть, або всі загинете!
Разом з тобою.
Це того не варте.
Скажи, який код.
Вісім, три, чотири, дев'ять.
Чотири, шість, один, два.
Один, п'ять, три, чотири.
Вісім, сім, п'ять, три.
ОБЕРЕЖНО – АКТИВОВАНО
Що ти зробила? Що це значить?
Що вже пізно.
- І що тепер? - Як зупинити?
Заряди вибухнуть?
Це останній вагон.
Розв'яжи мене. Швидше!
Давай, Мей!
- Скільки в нас часу? - Не знаю.
Що? Де ключі?
- Отто! - У дверях.
Треба вивести людей з останнього вагона.
- Бери рацію, кажи, щоб переходили. - Авжеж.
Ворушіться!
Усі в перший вагон!
Що таке?
Хто мене тяг за язик?
Люба!
Тікайте!
Усі тікайте! Бігом!
У перший вагон! Не стійте! Швидко!
Усі! Чого стали? Біжіть!
Геть з вагона, швидко!
Тікайте! Геть з вагона! Бігом!
Виходьте! Бігом, бігом!
Зараз вибухне! Швидко в перший вагон!
Негайно! Бігом, бігом!
Петра!
- Чому? Що сталося? - Без балачок!
Швидше!
Усі з вагона…
Ми це вже проходили
Тисячу разів
То з’являєшся, то зникаєш
Життя моє – як прохідний двір
Я ж жива людина
Сил моїх більше немає
У-у
Боже, змилуйся
Переклад субтитрів: Вероніка Рудик