В ГОТОВНОСТ
- Лукас? - Да?
Да поговорим с него? Пусна бебето, може да пусне и учениците.
- Просто ей така ще го попиташ? - Да опитаме.
- Не го дразнете. - Децата нямат работа тук.
- Ние да не би да имаме? - Той не каза това.
Имат се за по-велики от нас.
Казвам само, че са деца. Длъжни сме да попитаме.
Вече няма закога.
Тя има нещо в чантата си,
но не виждам оттук.
Ало, Сам? Конвоят е на около половин час от "Бергманщрасе".
- Карай. - Сам?
Да му се не види! Имаше такава джаджа под влака.
- Свързана е с бомбите. - Сам, обади се.
- Ако е детонаторът, да го вземем. - Не, защо да влошаваме нещата?
- Не носи пистолет или нож. - Не може да няма пистолет.
- Иначе как е отвлякъл влака? - Ти видя ли?
Не е въоръжен. И е сам, а ние сме много.
Ако се обединим и намерим оръжие, бихме имали шанс.
Той каза, че има бомби. А ако ги задейства?
- Значи трябва да го спрем преди това. - Насам, моля. Всичко ще е наред.
Можеш ли да спреш осветлението?
- Сам, чуваш ли? - Да.
- На целия влак ли? - Да.
Сам, обади се.
Ще говоря, когато мога.
Искахме само да потвърдим, че продължаваме по плана.
Има ли причина да смяташ другояче?
- Не. - Супер.
Не се обаждай, докато не стигнем до "Бергманщрасе".
- Отивам. - И аз.
Ще говоря с него.
- Мисли за децата. - Остани при тях.
Или да изчакаме още.
Повече няма да чакаме.
- Една минута. - Какво?
След една минута
спри осветлението.
Ото, една минута.
Помислете. Той свали бебето от влака.
Ако кротуваме, ще пусне и нас, сигурна съм.
Извинете, трябва ли децата да са тук? Ще ги пуснете ли?
Моля ви.
Скоро ще слезете.
Защо го правиш, човече?
Не ти трябва да знаеш. Сега си сядай.
Първо ми кажи какво става.
Както казах, това ще свърши скоро.
Спри! Помощ!
Край.
Благодаря, че ми отдели време, Зара.
Чакал е да си вземе обяда, ще е в кофти настроение.
Ще съм зад стъклото. Види ли ме, ще побеснее.
Добре.
Обърни се.
Ти пък кой си?
Претърси го.
Нищо няма да намерите, нямам пистолет.
Знаех си.
- Какво има? - Уоки-токи и ключове.
Не, недей.
Спри влака.
- Не ги слушай, Ото. - Чакай.
Ото, не ги слушай.
- Боже! - Млъквай.
- Спри влака. - Ото!
- Не, трябва да продължим. - Спокойно, той е невъоръжен.
Край на отвличането! Всички ще слезем, така че спри влака.
Моля те.
- Да се махаме. - Не го прави.
- Млъквай! Писна ми от теб. - Ще викна другите.
Ако някой слезе от влака, всички ще умрете.
Експлозивите ще се взривят, ако някой слезе.
Прав е.
- Къде са бомбите? - Под влака. Ако не вярваш, погледни.
Ото, покажи им.
Сто кила натриев хлорат и захар, смесени със "Семтекс".
Анализираха всичко от дома на бомбаджията, както и намерените остатъци.
Експертизата е при вас.
Боже мой.
Можете ли да спрете детонаторите дистанционно?
Не, системата е изолирана.
Мога да пробвам, ако съм под влака, но иначе…
Как се е срещнал Сам с бомбаджията?
ЛИСИЧАТА ДУПКА
Добър въпрос, г-це Тачър.
Може ли?
Ченге ли сте?
Федерална полиция.
Ти ли държиш бара?
На немски знам само "няма пилзнер" и "не давам на вересия".
Този сигурно го помниш, ако е идвал.
Не съм добър физиономист.
Редовно ли си тук?
Виждал ли си този?
Май че вчера.
- Кога? - Към седем часа.
Седеше ей там
с още един британец.
- Британец? - Да.
Мязаше на висш служител.
Придаваше си важност.
Къде ме водите?
Кажете де.
Вие, тъпи кратуни, трябва да ме пазите,
а не да ме разхождате посред бял ден.
За три месеца как ми е дотегнал! Дано оня те върже на релсите.
Сериозно питам, Ланг, къде отиваме?
На 27 минути сме от "Бергманщрасе".
- Деактивирай ги. - Не мога.
Сигурно имаш детонатор или нещо друго.
- Нямам, дори не знам колко са на брой. - Как така не знаеш?
Ти къде?
Писна ми от теб!
Не ме чувате. Не аз контролирам влака.
Как така?
Действам по принуда.
- От кого? - Не знам.
Няма значение.
Знам само, че ако нещо се обърка, ще взривят влака.
Двама или трима може и да слязат, останалите обаче…
Ако ме слушате,
мога да ви измъкна.
Все още нищо?
- Откакто спряха. - Това не ми харесва.
Говори с Нелсън.
Никакъв контакт до "Бергманщрасе".
И си сигурна, че ще е там?
Така се разбрахме.
Ало?
Ако нямаш гаранция, трябва да спреш конвоя.
Не бива да разговаряме.
Защо да го правя?
Чуйте, ето какво трябва да направим.
Трябва да мислят, че аз съм похитителят.
- Та ти си! - Не съм, накараха ме да отвлека влака.
Казаха ми, че някой ще ме наблюдава през цялото време.
Кой те наблюдава?
- Който уби Фреди ли? - Той го уби.
- А ако има и друг? - Той примерно?
Да, ти. И той е в играта очевидно.
- Нищо не съм направил. - Тогава кой?
Сигурно знаеш нещо. На теб говоря!
Той само кара влака. Не искахме никой да умира.
Осем бомби.
По две под всеки вагон.
Боже.
Странен начин да покажеш, че не искаш никой да пострада.
Сам, Винтер се обажда.
Знам, че се разбрахме да не говорим, но сте спрели.
Проблем ли има?
Сам, потвърди ми, че всички са добре,
за да продължим по плана.
За какъв план говори?
Кажи де!
Става дума за един мъж.
Известен престъпник е, държат го тук, в Берлин.
Хората, които ме принудиха да направя това,
искаха да отвлека влака и да разменя вас за него.
Значи сме разменна монета?
Да, и полицията нямаше да се съгласи, ако животът ви не беше в риск.
- Това трябва да ни успокои ли? - Сам, обади се.
Да, защото тя няма да го предаде,
докато не слезете от влака.
Значи искаш да останем заложници?
Само така ще останете живи.
Вижте.
Тук 2600.
На двайсетина минути от "Бергманщрасе" сме.
Ото, добре ли сте? Къде е Сам?
Тук съм, всичко е по план.
Когато спрем на "Бергманщрасе", ако Джон Бейли-Браун е там,
пътниците ще слязат от влака.
Сам, радвам се да го чуя и че отново държим връзка.
Ако започнеш да ми съдействаш, мога да ти помогна.
Зад решетките съм.
Знам толкова, колкото и вие - абсолютно нищо.
Има почерка на ОПГ. Интересува ме само какво си подочул.
Нищо не съм чул за случващото се в Берлин.
Значи си съгласен, че става нещо.
Хайде, Стюарт, знам, че не си глупав. До делото си в затвора, нали?
Мога да говоря с прокурора за облекчаване на мярката ти за задържане.
Повече привилегии, по-голяма килия. Може дори да намалим присъдата ти.
И звездите да ми свалите, губите си времето. Питайте нея.
Интересно ми е.
Така действате, нали?
Винаги гледате да опазите първо собствената си кожа.
И виж какво стана.
Не се разкриват подробности,
но научихме, че извършителят е британски гражданин.
Немската полиция не разкрива самоличността му.
- Заповядай. - Славният живот на шпионина.
С Ланг работим в този офис от шест месеца.
Вторачили сме се в Джон Бейли-Браун може би дори повече от Сам Нелсън.
Може ли?
Значи съм само куриер?
От самото начало го твърдя - Сам не стои зад това.
На бас, че доказателството е някъде там.
Каза ли на Винтер, че идваш?
Не аз действам подмолно.
Доста е събрал.
Бил е неуморен.
И уязвим.
Обсебен баща, решен да отмъсти на човека, убил сина му.
Нелсън е идеалната мишена -
примамен в Берлин да свърши черната работа.
Снимките от камерите са последните улики.
Щом научихме, че Бейли-Браун е тук,
изискахме от германците да унищожат всякакви доказателства.
Така потулихме цялата работа. Лично се погрижих.
Но явно някой си е запазил спомен.
Кой?
Използвах всичките си контакти.
Тук имаш ли познат, който да помогне?
Има един човек.
Чудесно.
Уреди среща и да видим кой е изпратил това на Нелсън.
ИМИГРАЦИОННИ ВЛАСТИ, ХАМБУРГ 25 ЮЛИ 2024 г.
Пристигаме след седем минути.
Кой е този, за когото ще ни разменят?
Сигурно е важна клечка, щом струва колкото стотици пътници.
Дължиш ни обяснение.
Кой е той?
Ти знаеш.
Сигурно ти е казал.
Защо искаш да освободиш човека, убил сина ти?
Защото държат майка му.
Ще убият и нея,
ако не направя каквото искат.
Сега знаете.
Нали?
Добре де, говорим за един човек, а ние сме много.
Стига вече.
По-натам ще се погрижим за това. Засега не се вижда.
Какво искат още?
Казаха да я държим под око и да е в неведение.
ДАНИЪЛ О'ФАРЪЛ
Ще каже на полицията, че тук има само дъжд, овце и двама фермери.
- Тръгвате ли си? - Не, само се разхождам.
Онзи, дето ви следеше, подви опашка.
Май така стана.
- Е, приятен ден! - Да.
- Колко ли е стояла там? - Кой знае.
Мислех, че е в къщата.
Алистър.
Мамка му.
Казаха да приключваме. Какво мислиш?
- Нямам бърза работа. - Да, връщаш се в затвора до живот.
Нищо не можем да направим, докато мълчиш като риба.
Ами такъв е животът.
Не и за Луис, нали?
Брат ти.
Или за баща ти.
От "Чийпсайд" го употребиха и захвърлиха.
Така действат.
И Елейн не е между живите.
Бях последният, с когото тя говори, преди да я убият.
Мама не беше убита, сама избра да умре.
Така ли се успокояваш? Че е постъпила благородно?
Майка ти бягаше. Беше сама и уплашена.
Съдействай ми, Стюарт, помогни ми.
Преди да свършиш като нея.
Сам Нелсън, героят от полет КА29,
е отвлякъл влак на метрото.
Ето.
Имам телевизор в килията. Но в репортажите не казват причината.
Джон Бейли-Браун.
За него пита.
И германците просто ще го предадат ли?
Така изглежда.
Значи според вас старата ми банда е инсценирала отвличането,
за да спаси Бейли-Браун от затвора.
Да речем, че има връзка.
И мислите, че знам нещо?
Не те записваме. Няма да има последствия за теб.
Съдействай ми.
Тук сме, защото може да помогнеш на много хора.
Не на мен, не на Сам Нелсън.
- Ще спасиш хора. - Отвличането на самолета не мина по план.
Пратиха ме да умра.
Такъв беше планът.
Когато се провали, аз опрах пешкира.
Ще умра я в затвора, я навън. Като близките си.
Такъв е животът.
И съм се примирил.
Вече не ме интересува, аз съм никой.
Нищо не знам.
Трябва ли да го правим? Не вярвам да е видяла.
Няма къде да избяга, телефоните са без обхват.
И да ни е видяла, какво ще направи?
Трябва да се убедим.
Ела.
- Какво ще правиш? - Дай ми ножа. Бързо!
- Ножа. - Ето.
- Дай ръка. - Какво?
Извинявам се за безпокойството, но чичо се катери на стена и се поряза.
- Като децата е. - Боже.
Имате ли с какво да почистим раната?
- Да, влезте. - Благодаря.
Не ми се връзва.
Не му ли вярваш?
- Синът му наистина е загинал. - Не е това.
Не вярвам, че трябва просто да седим и да чакаме.
Само така ще оцелеем.
Той каза, че не контролира ситуацията.
Наблюдавали го.
Да.
Значи са във влака.
Убиецът на Фреди ли?
Точно така.
Истинският убиец е сред нас и трябва да си траем ли?
Виж какво стана предния път, като те послушах.
Сама се оправяй.
- Събудих ли те? - Не спях.
Здравей, миличък.
Тате скоро ще се прибере.
Лия?
Колко има до станцията?
Пет минути.
Чухте ли? Още няколко минути.
Може ли телефона?
Моя ли? Не е в мен.
- А твоят? - Изхвърлихме ги.
Нима?
Може ли твоя?
И моят не е в мен.
Спокойно, разбирам защо го криеш.
Нямам телефон в чантата, боже мили!
- Спрете! - Полека!
- Успокойте се. - Мамка му.
- Виждал съм това. - Не го пипай.
С това се контролират бомбите. Тя е!
Прав е.
С това се управляват бомбите.
Каза, че не знаеш кой го прави.
- За какво още ни лъжеш? - Спри влака.
Не! Ото!
- Спри го! - Не!
Пак спря.
Пише, че е задействана. Как да я спрем?
- Като ми върнеш това. - Абсурд!
- Сам. - Ти се справяше толкова добре.
Сам.
Да спрем конвоя.
Последен опит.
Сам?
Прекратяваме.
Разбрано.
Да се махнем от главната.
- Какво има? - Проблем с влака.
Няма време.
Тъкмо щяхме да спрем на "Бергманщрасе". Нали това искаше, спри бомбата.
- Тогава да ми го върнат. - Няма да ти дадем детонатора.
Това е таймер. Трябва да се занулява през 15 минути.
За всеки вагон има код. Ако не го въведа, бомбите ще се взривят.
- Диктувай ми. - Върни ми го, иначе всички ще умрете!
Ти също.
Не си струва.
Дай ни кода.
Осем, три, четири, девет.
Четири, шест, едно, две.
Едно, пет, три, четири.
Осем, седем, пет, три.
В ГОТОВНОСТ
Какво направи? Защо стана така?
Забавихме се.
- Ще се взривим ли? - Как се спира?
- Това е крайният вагон. - Развържи ме.
Хайде, Мей!
- Колко време има? - Не знам.
Какво? Къде са ключовете?
- Ото! - На вратата.
Трябва да предупредя хората.
- Ти им кажи по уредбата. - Добре.
Дайте път!
Отивайте напред!
- Да си бях мълчала! - Скъпа!
Хайде, по-бързо!
Бързо, към първия вагон!
Хайде, хора, какво чакате?
Излизайте от този вагон!
Бързо излизайте!
Давайте!
Вагонът ще гръмне, отивайте напред!
Тичайте, бързо!
Петра!
- Какво става? - Бързо!
По-живо!
Излезте от…
Превод на субтитрите Катина Николова