Не пропусти цей сюжет.
Пасажир загинув.
Бомба, прикинь.
Тільки я тобі цього не казав.
Що ти накоїв?
Довірся мені.
Евакуюйте мережу.
Звільніть колії й приберіть поїзд, який мене блокує.
Так, зробимо.
Але дайте гарантії, що ніхто не постраждає.
А також візуальний доказ протягом пів години,
що Бейлі-Браун у Німеччині.
Фото. Я дам номер, куди його скинути.
Слухайте, ми шукаємо, але так швидко його не знайдуть.
Сем, будь ласка…
Зрозумів. Ну, ви ж знаєте, чим це закінчується.
Навряд чи перевірятимете вдруге.
У вас пів години. Ясно?
Тому ви його знайдете.
U8 ГЕРМАН-ШТРАСЕ
Так. Тепер скажи пасажирам,
що сталася якась дрібна пожежа на колії
й нам довелося завернути на іншу.
Кажи давай!
Гей. Спокійно.
Сер.
Так, діти, слухайте.
«Увага! Через невелику пожежу на колії
поїзд перенаправлено на лінію U8.
Це суто запобіжний захід.
Просимо пасажирів першого вагона
негайно перейти у хвіст поїзда».
Увага, діти. Ви чули. Беріть речі.
- Народ. - Переходимо.
Один за одним.
Повторюю…
Хто там спереду?
Перейдіть назад, у хвіст поїзда.
Дякую.
Що з вами?
- Бігом, бігом. - Отак.
Так, усе.
Тепер їдемо.
Агов!
Є тут хто?
Он він іде.
Нащо ти це робиш?
Слухай, що я кажу.
Ходімо. Усе добре.
Ховаємось.
Давай. Рушай.
Ти казав «пів години»?
Так, бо через пів години вони будуть тут
і з'ясують, що до чого.
Я зводжу погляд – небо наді мною
Не гаємо часу – вперед
Ідемо до бою
Настане день – і ти себе згадаєш
І з гордим поглядом
Кулак свій підіймаєш
Цей світ приречений, його не вберегти
Настане день
І ми всі там будемо – і я, і ти
Так-так
ПЕРЕХОПЛЕНИЙ РЕЙС
Хто такий цей Сем Нельсон?
Юрист із Лондона.
Спеціалізується на злиттях, поглинаннях. Корпоративних угодах.
Він летів рейсом «Кінґдом-29».
Тим, який захопили.
Чому туди не пускають медиків?
Спершу треба загасити пожежу.
Він місяцями пробував достукатися
до німецької поліції – все марно.
GSG-9 чекають команди. Що їм казати?
Поки що нічого. Чекайте.
Канцлер і мер чекають новин.
Три мільйони людей без транспорту,
паніка росте.
Канцлер не чекатиме.
Відтепер це оперативний штаб.
Хто мені не звітує – перейдіть в інше місце.
Решта – на вихід.
- Герр Діль. - Так?
Карта.
На ній має бути видно, де він і куди їде.
- Більше нічого. - Добре.
Так, добре.
Підключіть мене до всіх тактичних підрозділів.
Авжеж.
І повідомте, коли всіх евакуюють.
- Це сьогодні. - Що?
Син Нельсона, Кай,
загинув у аварії рівно рік тому.
Сем думає, що його вбив
Джон Бейлі-Браун.
І що він хоче? Справедливості?
Або…
Помсти.
КАЙ СМІТ-НЕЛЬСОН – МАРША СМІТ
ДАТА НАРОДЖЕННЯ: 22 БЕР 2006
Ось той, кого Сем звинувачує у вбивстві сина.
Фото від 25 липня.
Міграційна служба Гамбурга.
І він думає, що вбивця – Джон Бейлі-Браун?
Він довго його вистежував.
Це фото – доказ, що Бейлі-Браун у Німеччині.
Шукав убивцю й сам ним став.
Перевірте записи з камер прикордонників у Гамбурзі.
Я ще раз з ним поговорю.
Використаєте дівчину?
Маєте кращу ідею?
Допоможу вам. Скерую її куди слід.
Читати таких людей, екстремістів усіх мастей, –
моя робота.
Побачимо, де він слабкий, –
зможемо його зупинити.
Янновіцбрюке.
Хто має доступ до цієї камери?
Ніхто. Вона внутрішня.
Точно?
- На пульт не йде? - Ні.
Нас не видно?
Ні, все на жорсткому диску.
- Де? - Жорсткий диск – там.
Правильно.
Сем.
Як пошуки, Кларо?
Вибачте, ми ще не знайшли того чоловіка.
Але ми стараємось.
Ясно. За ним явно стоїть хтось дуже впливовий.
Подумайте, хто це може бути.
ЗАТРИМКА
Ми перевіряємо записи з камер у Гамбурзі. Але нам потрібно більше часу.
І гарантії, що ніхто не постраждає.
Спершу фото.
СІМ'Я
Добре.
Сем, я знаю, ви батько.
У поїзді їдуть сім'ї.
Діти.
Вони налякані до смерті.
Хто там з вами?
Ми хочемо зрозуміти, як вам допомогти.
Ви ж не хочете нікому зашкодити.
- Ви не такий. - Та…
Та що ви взагалі про мене знаєте?
МОТИВ
Ми знаємо, нащо вам Джон Бейлі-Браун.
Що він зробив з вашим сином.
Співчуваю вам…
за те, що сталося з Каєм.
Хто там з вами? Дайте йому мікрофон.
Вітаю, Сем.
Мене звати Пітер Фейбер.
Я з британської розвідки.
Давай усе зупинимо, поки ще хтось не загинув.
Слухай, Фейбер, ти не знаєш, хто я такий
і на що я здатен. Ясно?
Що сталося з одним пасажиром – станеться й з іншими.
Якщо не зробите, як я кажу.
АЛЕКСАНДЕРПЛАЦ
Пожежу ще не загасили. Ми туди не увійдемо.
А робот?
Дякую.
Вибачте…
Дякую.
СПОЛУЧЕНЕ КОРОЛІВСТВО БРИТАНІЇ ТА ПІВНІЧНОЇ ІРЛАНДІЇ
Вибачте, маємо термінове повідомлення.
Поліція поки що офіційно не коментує…
…але анонімне джерело повідомляє:
…після вибуху на Александерплац є загиблі.
Чудово, тепер у нас витік.
Розберіться з цим, швидко.
Якщо пасажири дізнаються, він не сидітиме склавши руки.
Це вже в соцмережах.
Ви казали «під контролем». Що ви мали на увазі?
Я про матеріали, які він збирав.
Там кожна деталь вивірена.
Він рік готувався.
То він розумний.
Терплячий.
І раптом забирає життя у невинного пасажира.
За одну годину.
Узяв квиток в один кінець.
Вас нічого не бентежить?
Він злий і у відчаї.
І оком не змигнув.
Ми ж усі бачили.
Його абсолютний спокій.
Перше вбивство зазвичай такої витримки не дарує.
Я бачив це не раз.
Але не в нього.
Що у нас з Бейлі-Брауном?
Є перелік пасажирів з Гамбурга.
І що там?
Нічого підозрілого. Ні підробок, ні фальшивих імен.
Чекаємо відео,
але я сумніваюся, що там буде щось важливе.
У нас мало часу.
От чорт.
Вибачте, чий це велосипед?
Він пішов у ваш вагон. Фредді – так його звати.
Оранжева шапочка.
Називайте, як хочете. Він пішов до машиніста.
Тоді велик йому не потрібен. Можна? Вибачте.
І Сем там. Англієць.
Що?
У метро теракт.
- Що ти сказала? - Що?
Пишуть, на U8 бомба.
Це не наша лінія.
Ну, взагалі-то наша. Відколи змінили маршрут.
А раптом це про нас?
Ти вже бачив, що в Берліні?
Що?
Повідомляють про можливий теракт…
- Теракт у метро. - …у берлінському метро.
Ходять чутки, що стався вибух. Усю мережу наразі закрито…
Почалося…
Агов!
Є тут хто?
Щоб я вас не чув.
- Здоров. - Привіт.
З поїздом усе нормально?
А то пасажири трохи хвилюються.
Усе під контролем.
Машиніст просив допомогти.
- Ясно. - Угу.
Просто…
у новинах говорять про якусь загрозу теракту.
Серйозно?
Нічого про це не чув.
Я б не переживав. Вертайся.
- Так? - Так.
Порядок.
- Добре тоді. - Угу.
Піду.
У вас там усе нормально?
- Я ж щойно сказав. - Про всяк випадок.
Усе чудово. Дякую.
Перевірив?
Що таке?
Щось тут не так.
Сем у порядку?
Не знаю, там щось дивне.
Ну що, діти, проведемо вікторину?
Ви чули вибух?
Я тоді взагалі нічого не чула.
Ми вже виходили зі станції, і тут нам кажуть «вибух».
Ні з того ні сього.
Спробуємо з'ясувати…
Уже відправляють робота.
Чудово, а ми й досі без Бейлі-Брауна.
І час уже добігає…
Я говорила з людиною з Мін'юсту.
Каже, записів про Джона Бейлі-Брауна немає,
бо ніхто не заходив у порт Гамбурга
між восьмою і дев’ятою ранку 25 липня.
Що, м'яко кажучи, сумнівно.
Їх видалили?
Вхід у систему був з IP-адреси не з вашої мережі,
а зі Свабічстрассе.
Швебіше-штрасе?
Швебіше-штрасе.
Так.
Я передзвоню.
Це ви видалили записи з Гамбурга.
- Вона не має доступу… - Швебіше-штрасе.
Там стоїть непримітна будівля,
яку німецький уряд позичив британському
для, так би мовити, таємних операцій.
Ви ж для цього приїхали в Німеччину?
Джон Бейлі-Браун – у MI5.
І ви його прикриваєте.
Чому?
Усе серйозніше, ніж ви думаєте.
Загинула людина!
І тепер через вас ми будемо у світових новинах.
Або ви робите те, що я кажу,
або я розповім пресі, що британська розвідка приховує Бейлі-Брауна
і грається життями невинних людей.
Кларо, час спливає.
Ви зробили те, що я просив?
Вибачте, Сем. Ми й досі шукаємо.
- Ленґ. - Вони знають, що він у нас.
Звідки?
Замкни його, зроби фото.
І з'ясуй, у кого язик довгий.
Добре, шеф.
- У нас відвідувач. - Прийняв.
Це ж треба. Самі MI5 завітали – перевірити, як працює німецька розвідка.
Де він?
Навіть посцяти спокійно не можна.
Що?
Сем.
Ви казали правду.
Джон Бейлі-Браун зараз тут, у Берліні.
Пришліть фото на номер, який я скинув.
Отримаю – будемо говорити про завершення.
Тримай.
Яка гидота.
Тоді з мене пиво й подвійний чизбургер.
Коли все скінчиться.
Я веган.
Може, ще й на свою важливу зустріч устигнеш.
Я консультант зі сталого розвитку.
Але це така фігня. Просто…
ґрінвошинг для багатих компаній.
Отримаю фото…
робитимеш, що тобі до душі.
Щось прийшло.
Воно?
Так.
Сем, це те, що ви просили?
Так, Кларо. Дякую.
Виходить…
Нельсон приходив до вас прямо в посольство?
І показував знімки?
Так.
Ви, напевно, новенька.
Дайте вгадаю. Вас ніхто не сприймає серйозно.
Звалюють на вас усіх диваків і ексцентрів.
Скажіть, чому Бейлі-Браун у вас? Чому він не в тюрмі?
Ми ловили його разом з німецькою розвідкою.
Він уміє тікати…
тому ми діяли без розголосу.
Екстрадуємо його в Британію – там він і сяде.
Спершу владнаємо кілька формальностей.
Ясно.
Хай там як, а Нельсон влаштував вам сьогодні
«веселий» день.
І, погодьтесь, є в цьому певна іронія, міс Тетчер.
Сем і я…
Прагнемо одного й того ж.
Щоб Бейлі-Браун відповів перед законом за все, що скоїв.
Я на місці.
Бачу її.
Так, зрозумів.
Іди глянь.
Тут щось є.
Як?
А звідки ж тоді дим?
Міг би відкрити веломагазин або фреш-бар.
Так.
У Берліні їх явно бракує.
Або ж веломагазин, а всередині – фреш-бар.
Сем, фото у вас. Що тепер?
Я…
ТЕПЕР ХАЙ СІДАЄ В ПОЇЗД
Сем.
Ви тут?
Сем.
Не мовчіть.
Тепер приведіть Джона Бейлі-Брауна до мене.
Інакше, крім Фредді…
загине ще хтось.
У цьому нема потреби.
Я маю кращу пропозицію.
Чорт.
Я розпоряджуся, щоб Джона Бейлі-Брауна
- доставили сьогодні в прокуратуру. - Адо, ні.
Його побачить преса.
Він стане перед судом.
Перед справжнім правосуддям. За все, що зробив.
Присягаюсь, я так і зроблю.
Для вашого сина.
Ви ж цього хочете?
Я просив про інше.
Приведіть його до мене.
Слухай, ну нормальна ж угода.
Якщо цей тип убив твого сина, скажеш, що зірвався.
- Тебе помилують. - Ти не розумієш.
Погоджуйся.
Думаєш, це я?
Якби я міг тебе відпустити – давно б це зробив. Але не можу.
Бо не я все контролюю.
Це мати мого сина.
- Ясно? - Ці люди…
хочуть, щоб усе виглядало, ніби це ти?
Тому й вибрали цей день.
Річницю.
Вони вбили мого сина, а тепер уб’ють і його матір.
- У вас усе добре? - Не заблукали?
Ні. Милуюся краєвидом.
Пожежники кажуть, що загорівся смітник.
Ясно.
І тоді він вимкнув камери?
Бомби не було?
Схоже, що ні. Скоро дізнаємось.
Що там?
Усе було підстроєно.
Вибухівки не було. Ну давайте,
кажіть своє «я ж казав».
Групи готові, чекають на наступній станції.
Якщо він блефує, пора брати ситуацію у свої руки.
Справляєтесь?
Тут є якийсь трюк, якого я не знаю?
Та ні, просто бензопила.
Ви замовляли таксі?
- Ні, а що? - Просто питаю.
Там якийсь тип у лісі.
- Який тип? - На чорному джипі.
Не схожий на місцевого.
Може, просто відпочиває.
БЕРЛІНСЬКИЙ ВОКЗАЛ
- Вінтер. - У квартирі підривника
знайшли одноразовий телефон.
Останній дзвінок – Сему Нельсону.
На Александерплац був підпал.
Усе виглядає як підстава.
Ні-ні. Навряд.
У дипломаті, який ніс хлопець, бомби не було.
Послухайте. Бомба є.
Якщо не в дипломаті, то десь іще.
Зараз та мить, коли можна все закінчити.
Я не пошлю снайперів.
- Якщо там знову бомба… - Не снайперів.
Я піду поговорю з ним.
Віддайте його мені. Поки ще хтось не загинув.
Це дуже ризиковано.
Старий лис знає, за які ниточки смикати.
За тридцять років я бачив чимало вбивць.
Повірте, Сем Нельсон – не такий.
Тридцять п'ять хвилин.
Що?
Ти казав, вони доїдуть за пів години й усе побачать.
Минуло 35 хвилин.
А ми як дізнаємось?
Що вони побачили.
- Що за прикол? - Весело.
От і дізнались.
Увага, спокійно. Без паніки.
Підсвітіть телефонами.
Усі… зберігаємо спокій.
Що таке? Ми застрягли?
Спокійно.
Що з електрикою?
Спрацював аварійний захист.
Через пожежу.
Ми вже працюємо над тим, щоб усе відновити.
Коли увімкнете мережу?
Через кілька хвилин.
Послухайте. Якщо поїзд скоро не поїде,
вважайте, що в трагедії винні ви.
Зрозуміла.
Ми виконаємо ваші умови.
Дайте трохи часу – і ми все відновимо.
Вони не увімкнуть.
Електрики нема. І що тепер? Кінець?
Угу. Ні вай-фаю, ні новин.
Бездонна непроглядна діра.
Хіба що…
Стривай, що ти робиш?
Перемикаю на аварійне світло. Ось.
- Вай-фай зник. - Ти що.
Паршиво.
Ми можемо самі ввімкнути живлення?
Ніяк. Усе централізовано.
Може, є щось, що можна використати?
Вибухівка? Зброя?
Хто ж дає зброю тому, кого збирається підставити?
Тобі нічого не дали?
Це як гра в покер.
Не обов'язково мати найкращу карту, головне – добре блефувати.
А якщо блеф розкриють?
Що тоді?
Я реально помру?
Перепрошую.
Де нічна стоянка поїздів?
Загублені речі – це на Рудольф-штрасе.
Я шукаю бомбу.
Шановні пасажири, станцію закрито.
Прямуйте до найближчого виходу.
Шановні пасажири, станцію закрито.
Прямуйте до найближчого виходу.
Він учора точно паркувався тут?
Так.
Це сніг?
Сер, я виходжу.
- Зараз. - Ще трохи.
Ви вже дві години повторюєте. Думаєте, ми дурні?
Кажуть, там бомба. Мені страшно.
Слухай… Ми всі налякані.
Чуєш? Усі.
Приїхали.
Так…
Треба поговорити.
Вийдемо за двері.
А я?
Ми тільки перевіримо, чи в тунелі безпечно.
Щоб нас не заблокували, як той раз. Просто посидь тут.
Це недовго. Добре?
Це ж скоро закінчиться?
Слухай.
Я нічого тобі не зроблю. Ні тобі, ні іншим пасажирам.
Просто довірся мені.
Якщо ти це зробиш, ми всі повернемося додому. Живі й здорові.
Перевіряєш, чи знову не заблокували?
Ні. За нами стежать у поїзді.
Не знаю, як…
Але нас підслухують.
Поки не дали світло, у нас є шанс усе закінчити.
Як саме?
Там же є телефони? Стаціонарні?
У кінці тунелю?
Так. Стоять
- кожні 500 метрів. - Добре.
Знайди телефон.
І зв'яжися з британською поліцією.
Скажи, Марша Сміт-Нельсон у небезпеці.
Марша Сміт-Нельсон. Ясно.
Це…
- мати твого сина? - Так.
Якщо Марші нічого не загрожуватиме, поїдемо додому.
Зрозумів.
- Добре. - Так.
Вибач.
Що там?
Ти про що?
Сем, прийом. Ви там? Сем.
Отто, ви де?
Бл****.
Що таке?
Що там?
Казали, якщо все зірветься, помре Марша.
І… ми теж.
- Може, відчинимо двері? - Дівчата, це небезпечно.
Якщо повернеться світло…
Я все ж ризикну. Дякую.
Френ. Давай сюди свої пальчики…
- Гей! Через вас загинуть люди! - Відчепись!
Що ви робите?
Стій. Отто, ти куди?
Отто.
Отто, чуєте мене?
Не мовчіть.
Там є хто?
- Алло. - Алло.
- Що ти робиш? - Відпусти. Я ще можу втекти.
- Повідомлю поліції. - Ні в якому разі!
Бачив, скільки людей у поїзді? Пасажирів?
Ти що?
Без варіантів. Продовжуємо.
Що? Уб'ємо Фредді?
Мені за це не платили.
- Відпусти. - Послухай.
Сьогодні ніхто не загине.
Якщо потрібна допомога, а сказати не можете…
натисніть зелену кнопку.
Чекайте. Що… Ні-ні.
Що за…
Стій!
Давай!
Убий мене! Мені байдуже!
Усе буде простіше, якщо ти просто вислухаєш.
Хто тебе прислав?
Що там таке?
Бігом!
- Швидше. - Так.
Бл****.
Як це…
- Що… Що ви накоїли? - Вертайся на місце.
Ні. Нащо ви…
Пробач.
Що нам тепер робити?
Де поїзд?
У кінці тунелю. Сто метрів.
- Пішли. - За мною.
Ближче до мене. Щільніше.
Ідіть прямо за мною.
Раптом що – ми вас витягнемо.
Сюди.
Вони вже там.
Фейбер уже біля поїзда.
GSG-9 з ним – прикривають його.
Надіюся, ми робимо правильно.
Зв'яжися з Вольфом. Фейбер там, але операція моя.
А Сем?
Що з ним буде?
Мені головне – врятувати 200 пасажирів.
Стійте тут.
Усе нормально.
Сем.
Це я, Пітер Фейбер.
Вийди, поговоримо.
Усе з'ясуємо.
Я знаю, ти не вбивця.
Тобі не потрібні жертви.
Ти просто батько, який переживає втрату.
Давай, іще кілька кроків…
Платформа…
Що там?
Чекайте тут, ми перевіримо.
Бачу ціль. Хтось на платформі.
Тобто? Хто?
Іди вперед. Прикрий мене.
Вольф, прийом. Хто там?
Пасажир. З дипломатом.
Що? Живий?
Ні.
Що тепер?
Кларо, я попереджав, що буде, коли все піде не так.
Сем.
Давайте усе закінчимо.
Ви ж самі хочете.
Якби це було так легко.
Поїзд заміновано.
Дайте живлення, і я проїду,
або на ваших руках буде не одна смерть.
Що там сталося?
Ку-ку. Що сталося?
Та невже!
Наказ відійти й чекати.
Увага!
Пропускаємо поїзд.
Зви мене «бідолаха»
Мала, тепер це моє ім'я
Зви мене просто «бідолаха»
Така вже в мене слава
Та люди ніяк не зрозуміють
Чому мені так тяжко на душі
Звуть мене «бідолаха»
Бо я втратив таку, як ти
Мене звуть «бідолаха»
Тепер це знає кожен
Що мене звуть «бідолаха»
Куди б я не пішов
Та люди ніяк не зрозуміють
Чому я про це співаю
Переклад субтитрів: Вероніка Рудик