Хто це зробив?
Хто його довів до такого?
Вони хотіли допомогти.
Ти ж лікар, так?
Скажи, що він виживе.
Зараз його стан стабільний – більше я нічого не можу сказати.
Ясно. Будь з ним.
А ви всі – вийдіть.
Я подзвонив.
Подзвонив мамі.
Це нічого.
Геть!
А де тато?
Допомагає чоловіку, якому погано.
Як він?
Можете подати мені води?
Дякую.
АННА КОВАЧ ДРУГИЙ ПІЛОТ
Дякую, Анно.
Не зупиняйся.
Сідай на місце.
І що?
Розкажеш, що там коїться?
Чий це прапор?
Італія.
Переверни.
Угорщина. А що?
Я тут подумав…
може, ми таки все зупинимо.
ПЕРЕХОПЛЕНИЙ РЕЙС
-Я знаю. -Прямо зараз…
Найголовніше – з'ясувати…
Міністр внутрішніх справ.
Ніл, ми вам дзвонили.
-Луїз, де ви зараз? -У Коллінґвуд-Гаус.
Якого чорта ви там?
Бо ми тут лишилися.
Мені передали конверт з написом «вимоги».
Вимоги?
Ми тут неподалік.
-Які саме вимоги? -Будемо в Коллінґвуді
-хвилини через дві. -Ніл.
Зможемо все обговорити разом.
Зв'яжися з охороною у Вайтголлі, хай подивляться записи з камер.
Треба з'ясувати, хто той чоловік, що дав мені конверта.
Негайно, будь ласка.
КОЛЛІНҐВУД-ГАУС
Міністру внутрішніх справ передали листа.
Можливо, він ніяк з цим не пов'язаний, але міністр хоче його показати,
і я запропонувала приїхати.
Не зосереджуємося на викрадачах. Вони будуть дуже обережні.
Зосередьмося на їхніх друзях і рідних.
Якщо вони користуються соцмережами, то там і видадуть викрадачів.
Будинок матері. Обшукай. Знайди все, що можеш.
Їдьте разом.
Добре.
Доброго ранку.
Доброго ранку, Луїз.
-Мені передали оце. -Вибачте.
Тут небагато, тому спершу я прочитаю.
Скажете, чи це якось перекликається з тим, що маєте ви.
«До уваги міністра внутрішніх справ і представників британської влади.
Сьомого січня 2023 року
Едґара Янссена і Джона Бейлі-Брауна неправомірно ув'язнили.
Це безпосередньо призвело до викрадення літака рейсу KA29.
У вас є нагода виправити цю несправедливість.
Ви маєте час до посадки літака в Лондоні,
щоб звільнити цих чоловіків з в'язниці.
Невиконання цієї вимоги або будь-яких дальших вказівок
призведе до смерті усіх 216 людей на борту».
Отже, є про що подумати.
Чиїй мамі?
Ні. Він сказав: «Я дзвонив мамі».
Не «своїй мамі», а «мамі».
-Значить, вони – брати? -Так.
Або й не брати. Може, він просто знає його маму.
Ні, ні. Він сказав так, ніби вони брати.
-Ага. -Ми й досі над Румунією.
І будемо ще хвилин 15.
Якщо ми це робимо, треба діяти зараз.
Можна я щось скажу?
Не кажи нічого, дай пояснити.
Добре?
Думаю, треба сідати.
Я не кажу все скасовувати.
Можете потім знов злетіти й продовжувати,
але йому потрібна медична допомога.
-Він стабільний. -І вмирає.
-Лікар сказав, що стан стабільний. -Сам подумай.
-Ти його чув. -Він дихає через ручку.
Він умре. Якщо не зараз, то точно раніше за посадку в Лондоні.
Ні.
Заради однієї людини – ні.
Але ж він не просто одна людина.
Він твій брат.
-Невже? Де ти це почув? -У нього й душа не лежить до цього.
-Що він – мій брат? -Він не хоче тебе підвести.
Хто сказав?
Він сам сказав.
А тепер дихає через ручку й довго так не протягне.
Так сказав лікар.
Лікар сказав, що його стан стабільний.
Лікар до хріна переляканий і сказав те, що тобі треба було почути.
А насправді в його легенях затримується повітря,
і з ручкою він не протягне до кінця польоту. Це факт.
У нього менш ніж година.
Він так сказав?
Менш ніж година.
Це його слова.
Садіть літак.
Щоб братові надали необхідну допомогу. Інакше ти його втратиш.
Такий вибір.
Менш ніж година.
Саме ця фраза?
То спитаймо його.
Я піду й спитаю, скільки часу він йому дає.
І щоб тепер казав як є.
А якщо він скаже щось інше, поплатиться хтось іще. Так і буде.
Повір мені.
Що частіше ти це робиш, то легше стає.
Зрозумів?
Вибач.
-Гей! -Як подзвонити у хвіст? Яка кнопка?
-A-F-T. -На місце.
Так-так.
-Негайно! -Менш ніж година.
Іду.
Алло.
Що-що?
Це все. Менш ніж година. Це…
Ти сказав, що він стабільний, але це неправда, так?
Трубка, яка йому допомагає, – це ненадовго, так?
Кажи правду. Не дури мені голови.
Скільки в нього часу?
Менш ніж година.
У нашої країни з цим довга історія,
і добре відомо, що ми не ведемо переговорів з терористами.
А можна не називати їх так з порога?
Та хоч би як…
Це організована злочинна група. Професійна.
Не можна показувати, що ми піддаємося на шантаж.
Хіба не такої лінії ми завжди дотримуємося?
Безперечно. Не можна показувати, що ми піддаємося на шантаж.
Продовжуйте.
Ще ніколи стільки британських громадян не тримали в заручниках.
І ніколи – з такими часовими рамками.
Дві години 49 хвилин.
Хоча це нас не сильно тривожить.
Перш ніж щось робити, треба знати відповідь на одне питання.
Чи ці те…
Чи ця організована злочинна група здатна виконати свою погрозу?
У нас є докази чогось, що вони зробили
і що підтверджує, що їхня структура дозволяє довести справу до кінця?
Якщо ви питаєте, чи вони колись уже викрадали літаки…
Я питаю не про це. І ви знаєте, що не про це.
Мені потрібен контекст.
Докази, що ми сприймаємо їх настільки серйозно,
що вони розглядають отаку можливість.
ВИМОГИ.
Ось що я хочу знати.
Ґала.
Ґала вийде гратися?
Що, малий?
Мабуть, ти помилився будинком.
Приходь завтра.
Вітаю. Це Сем Нельсон.
Лишіть повідомлення, я передзвоню.
Тату, знаєш що? Я в тебе вдома. Дуже хочу побачитися.
Я не кажу, що ми це робимо, я кажу, що є такий варіант.
Варіантів нема.
Робимо те, що збиралися. І все.
Він мій брат. Твій друг.
Ви ж колись зустрічалися.
То було несерйозно.
Для нього – серйозно.
Гей.
Прийми руку.
Він умирає.
Негайно.
Подумай про те, що може піти не так.
А потім подумай про все, пов'язане з літаком, з повторним зльотом –
ти в цьому нічого не тямиш, і це теж може піти не так.
Більш «не так», ніж смерть мого молодшого брата в тебе на очах?
Іди сюди.
-Якщо ми це зробимо… -Так.
…якщо – то як усе буде?
Що…
По-перше, треба швидше вирішувати.
Такий великий літак без попередження не посадити.
Спершу треба спитати інших.
-Треба поговорити з землею. -Ти чув, що я сказала?
І знов увімкнути екрани. На хвилину, щоб я побачив мапу.
І з'ясував, який аеропорт умовляти.
Умовляти?
Щоб дозволили посадку.
Не всі хочуть, щоб до них летів викрадений літак.
Хтось повинен посадити літак.
Ми над Угорщиною.
-Ви ж знаєте угорську? -Так, але…
Треба вмовити угорців, щоб дозволили посадити літак.
Угорські диспетчери спілкуються англійською.
-Я знаю. Ні, я знаю. -Угорська не потрібна.
Нам потрібна, бо викрадачам не потрібна.
І якщо ви передасте повідомлення угорською, все це може скінчитися.
Тримайся, хлопче.
Кажи щось. Не заплющуй очей.
Ну. Про що поговоримо? Хочеш – про музику?
Футбол?
Не знаю, нащо я назвав футбол. Я ніхріна не тямлю у футболі.
Але колись я чув, що треба вболівати за «Лідз».
А якщо не вболіваєш за них,
то ти нічого й не вартий як уболівальник.
Ти ж не з Лідза? У вас вимова лондонська.
То ви звідти? З Кента? Чи з Лондона, з того району?
Допоможи.
Що-що? Повтори.
Допоможи.
Треба їх розкришити
і розчинити у воді. Добре?
І дамо йому випити.
-Скільки? -Усі.
А це не зашкодить?
Мамо, глянь.
Вони трохи говорять англійською, але не вільно.
Те, про що ми просимо: дозвіл,
протоколи – це складна лексика.
Анна допоможе пояснити.
Ми лише питаємо.
Я хочу знати, що там будуть лікарі,
перш ніж думати про посадку.
Треба почати з того, що всі пасажири в безпеці.
Вони не захочуть мати справу з агресивними людьми.
Ми сідаємо, щоб отримати медичну допомогу.
Потім нам треба знову злетіти.
Скажи.
Скажи угорською: «Нам потрібна медична допомога».
Потрібна медична допомога.
Так їм і скажеш.
І пам'ятай: ні на що не погоджуйся, спершу спитай мене.
Ви зможете…
Ви зможете все зробити?
Так.
Але він повинен вийти.
Я не хочу, щоб він був поруч.
Фірма «Чіпсайд», яку очолюють Едґар Янссен – ліворуч –
і Джон Бейлі-Браун.
Це організована злочинна група з міжнародної торгівлі наркотиками.
Вони не дилери й не контрабандисти.
Вони керують мережею. Відповідають за колії, не за вагони.
Наркоконтрабандисти нічого не варті без точок ввезення.
Знайшовши надійний шлях ввезення, банда зазвичай закріплюється на ньому.
І всі ці точки ввезення контролює фірма «Чіпсайд»?
Так. Але возять не лише наркотики.
Проститутки, зброя –
ця мережа діяла по всій Європі, і її викрили лише в листопаді.
Кожному з них дали по 35 років. Крім того, ці типи ще й безжальні.
Ясно. Що ж, тут ми беремо все у свої руки.
Хто вони?
Хто має їхні дані? Агенції, бази даних, поліційні бази, система HOLMES-2?
І найголовніше: де вони тепер?
У в'язниці в Торпі, біля Лондона.
Ми перевіряємо записи з камер у Вайтголлі,
щоб знайти чоловіка з конвертом.
Дякую.
Хочу уточнити: ми ж ніби не розглядали виконання вимог?
І не розглядаємо, але мені потрібен контекст.
Треба бути готовими.
Вони зламані. Я візьму свої.
Будапешт, це «Кінґдом-29». Як чуєте?
Не вигадуй нічого. А то через тебе загинуть люди.
«Кінґдом-29», про вас надійшло попередження.
Повідомте свій статус.
Будапешт, на борту стався інцидент.
Усі пасажири в безпеці. Але нам потрібно, щоб ви співпрацювали.
-Співпрацювали? -Я перейду на угорську.
Будапешт…
Нам потрібна медична допомога.
«Кінґдом-29»?
Будь ласка, підтвердьте статус.
На борту є англомовні,
тому для них і для вас я підтверджую, що інцидент на борту владнали,
але нам потрібна термінова медична допомога.
Щоб чекали лікарі.
-Щоб в аеропорту Дьйора чекали лікарі. -І швидка – на злітно-посадковій смузі.
Швидка на злітно-посадковій смузі.
Але прошу розуміти…
літак і досі в руках викрадачів.
Сто дванадцять. Отам. На урнах написано.
Чарлі-два, займаємо позицію.
Дивись.
Життя двохсот людей під загрозою, а вона й досі в халаті.
Кажи.
Бачимо Елейн.
Перевіряємо, чи є на території ще хтось.
Добре. Коли будете готові, одразу заходьте. Зрозумів?
Прийняв.
Вони завели пілотів назад.
-Хто? -Ми.
Вони прийшли й забрали з місця ту, другу. Жінку-пілота.
«Кінґдом-29»…
Ми не можемо дозволити посадку,
поки не поговоримо з керівництвом.
-Що вона каже? -Домовляється
про нашу посадку в Дьйорі.
Спокійно й упевнено.
Говоріть спокійно.
«Кінґдом-29», це поза моїми повноваженнями.
Що ще?
На борту 200 людей. Це наш єдиний шанс.
-Що ти говориш? -Якісь труднощі.
Я тебе питала?
Кажи англійською.
Будапешт, подумайте над нашим проханням.
Ми за 19 хвилин від аеропорту Дьйора.
І, поки чекаємо на рішення…
почнемо поступове зниження.
Скажи, що нам потрібні «озброєні підрозділи».
Солдати на території.
Це… це незапланована посадка!
Оце. Відчуваєш?
Ми знижуємося.
Дивіться, хмари піднімаються.
Що?
Ми сідаємо.
Останній ковток.
Пий.
Отак.
Якщо ми сідаємо, це добре.
Там будуть лікарі.
Не розумію.
Елейн Аттертон?
Ви – мати Льюїса й Стюарта Аттертона, так?
Ви не маєте права заходити.
Кажіть, з ким вони пов'язані.
Кажіть, з ким вони зараз.
Не чіпайте.
Краще кажіть, Елейн. Щоб вас не заарештували.
Я не розумію, про що ви.
Сядьте.
Я нічого ні про що не знаю.
Сідайте.
Слухайте уважно. Часу в нас небагато.
Елейн, я думаю, ви знаєте, чому ми тут.
Чим займаються ваші сини і наскільки це серйозно.
І ще я думаю, що тут ми знайдемо докази.
-Прошу вас, ви робите помилку. -Тому або ви почнете говорити,
або вас затримають згідно зі статтею 41 закону про тероризм.
Повірте мені, Елейн, там вам буде несолодко.
Розумієте, ось у чому річ.
Усі люди, яких ми хочемо врятувати, теж мають сім'ї.
Прем'єр готова підключитися.
Телефон, відео – який канал захищений.
З вами хоче говорити УПР, негайно.
Спершу УПР, будь ласка.
Ви жартуєте?
Мені потрібна найактуальніша інформація.
-Змусите прем'єра чекати? -Їй теж вона буде потрібна.
Дякую.
Я ввімкну гучний зв'язок.
Надійшов потенційний запит на посадку.
Повідомляють про медичний інцидент на борту.
Це все інформація не з перших рук,
але угорці не мають причин брехати.
Зараз на екрані й досі дані, що надходять від румунів.
Але, як бачите, літак узяв курс на Дьйор.
І там знають про викрадення?
Так. І ми це підтвердили.
І? Літаку дозволять сісти?
Зараз це обговорюють.
Але на таке прохання легко відмовити.
Нам тут здається, що шанс є.
І тому ми й не втрачаємо самовладання.
Побачимо, з чого зроблені ці хулігани, перш ніж випустити їх з в'язниці.
Я бачила, як сім'я заходила.
А потім вийшли прибиральники.
Замкнули двері.
І поїхали.
Ми стукаємо, але ніхто не відповідає.
Щось сталося.
Увага! Усі зберіться.
Один магазин заряджений. Один запасний пістолет.
Виїжджаємо на смугу на автобусі
і чекаємо дальших вказівок.
Дивимося, до яких дверей покличуть медиків,
і штурмуємо з протилежного боку.
-Я зрозуміло пояснив? -Так, капітане!
Усе, вперед!
ЗОНА РТС ПОСАДКИ НЕ ЗАЙМАТИ
Висота – 12 000 футів.
Чекаємо рішення.
Рішення скоро буде.
Чекаємо.
Коли отримаємо дозвіл, спитай інших. Усі повинні погодитися.
Стюарте!
«Кінґдом-29»…
Як ми розуміємо, викрадачі хочуть знов злетіти?
Саме так.
Але, як ми зрозуміли, ви хочете…
щоб вони цього не зробили.
Ми сідаємо?
Правильно?
Правильно.
Ви маєте дозвіл на посадку.
Дякую, Будапешт.
Думаю, всі на борту будуть раді це почути.
На землі чекають озброєні підрозділи.
Що вона каже?
Швидка вже чекає.
Дали дозвіл на посадку.
Сідай.
-Це не тобі вирішувати. -Сідай.
Будапешт, висота – 10 000 футів. Починаємо остаточне зниження.
Не йому вирішувати.
Він не може посадити літак.
Скажи йому!
-Це самогубство… -Він умирає.
…для нас усіх.
Але чому? У нас є заручники.
Хто б не був на землі, вони нічого не вдіють.
Нам дали завдання. Ми повинні виконати завдання.
І ми його виконаємо.
Саме так, як і обіцяли.
А то що?
Це дзвінок від Льюїса.
Той самий номер, з якого дзвонили на ваш домашній з літака.
Кажіть: який план? Що ви знаєте?
Неважливо, що я знаю. Вони вже все вирішили.
А в такому разі нічого вже не спинити.
Спинити їх – наша робота.
Ви питаєте, що я знаю – і я вам кажу.
Прийдуть і по вас, і по мене.
Як прийшли по мого Пітера.
Піт був з ними 20 років, йому довіряли.
Але він перейшов межу, і сюди прислали людину,
яка всадила в нього кулю.
Його знайшов Льюїс.
Прийшов додому, а в коридорі – мертвий батько.
Нам хтось скаже, що взагалі коїться?
Заткнися.
Ти повинен усе скасувати. Скажи їм, що посадка не потрібна.
-Я? -Скажи їм, що з ним усе буде добре.
Треба скасувати посадку.
-Ми зможемо знову злетіти. -Не зможемо, нам завадять.
Якщо не будемо діяти за планом,
уб'ють нас, наші сім'ї, твою сім'ю.
-Мою сім'ю? -Ми відправили їм твої паспортні дані.
-Чому мою сім'ю? -Усіх пасажирів, з якими проблемно.
Будь-якого пасажира, якщо він заважає – так нам наказали.
А ми завжди робимо те, що вони хочуть. Ми мусимо.
Інакше всьому кінець.
Як ти знаєш?
Люди, на яких ми працюємо, застрелили його батька.
Він пішов проти них і поплатився. Так усе було?
Як ти це знаєш?
Вони зробили попередження.
Показали всім свою серйозність.
Вони прислали кілера.
Хто – вони? Як ти знаєш, що то були вони?
Бо я був кілером, якого вони прислали.
Якби я цього не зробив, то мене б убили й послали б когось іще.
Якщо ми облажаємося, так буде й з твоєю сім'єю, і з іншими.
Сем Нельсон.
Ці люди не жартують.
Вони живуть на цій вулиці.
Їхні сім'ї, родичі – всі живуть у цих будинках.
Едґар і Джонні – власники цілого мікрорайону.
І вони пришлють людей, які тут усе зачистять.
Хтось мав бачити, як ви приїхали. Вони про вас знають.
А мені не вірять після того, що було з Пітом.
Коли вони подумали, що він настукав, хоч він цього й не робив.
І я ніколи не стукала.
Я знаю.
Ви самі приїхали.
Я знаю.
Я просто хочу, щоб сини вернулися.
Можна я візьму хустинку?
Авжеж.
Що саме вона сказала?
Вона говорила з молодшим Аттертоном, який зараз у літаку.
Вона це визнала.
Виведіть її звідти, поставте охорону,
і відвезіть на адресу, яку я надсилаю.
Запам'ятай її. Видали. Не вводь у мапі чи в навігаторі.
-Куди ми її веземо? -Еріко, не будь наївна.
Якщо вони беруть заручників, то й ми теж.
Де вона?
Розплакалась і пішла по хусточки.
Майкле, за будинком. За будинком.
Леді й джентльмени, будь ласка, не розстібайте пасків безпеки.
Літак і справді здійснює посадку, але тільки з медичних причин.
Повторюю: це лише медична зупинка.
Не вставайте з місць. Ситуація на борту лишається без змін.
Підтвердьте, що бачите літак.
Підтверджую.
Леді та джентльмени, просимо прибрати особисті речі.
-Дивись. -Підніміть столики.
І вирівняйте спинки крісел.
Ми починаємо захід на посадку.
Прошу.
Не сідайте.
От чорт.
Елейн, ні!
Треба скасувати посадку.
-Ми нічого не скасовуємо. -Так.
Він умирає. Там чекають.
Хай літак сяде.
Ти ж сам запропонував.
Мій брат умирає.
Це твій брат і сказав. Він не хоче, щоб літак сідав.
Спитай його сам. Прошу.
Де вона?
Ручка. Де ручка, бл***? Що ти накоїв?
-Перестань! -Що ти накоїв?
Подивись! Он, глянь.
Ми нічого не робили. Вона в нього в руці.
Він сам це зробив.
Не хотів, щоб ти його рятував.
Він хотів урятувати тебе.
Скасуйте посадку.
Скасувати? Ми не можемо…
Так. Ні-ні, скасуйте посадку.
Летимо далі.
Усім підрозділам… Операцію скасовано.
Повторюю: операцію скасовано.
«Кінґдом-29» опустився до висоти 6 000 футів, але не сів.
Тепер він вертається на висоту польоту.
Будапешт намагався зв'язатися з ними після скасування посадки,
але поки що «Кінґдом-29» не відповідає.
Через 90 хвилин «Кінґдом-29»
буде в точці, де ми зможемо спілкуватися з ними напряму.
Секунду. Це Патрік з адміністрації прем'єра.
Ситуація і досі розвивається.
На борту є жертви,
був запит медичної допомоги, скасована посадка.
Але зараз літак так само в повітрі
і знову ігнорує спроби диспетчерів вийти з ним на зв'язок.
-Вам треба це побачити. -Почекайте.
Усім вам.
Патрік, зараз буде ще.
Працівницю служби безпеки,
яка перевіряла багаж пасажирів бізнесу-класу KA29,
знайшли вдома мертвою.
Убили також усю її сім'ю,
тому є припущення, що їх тримали в заручниках,
щоб вона пропустила викрадачів на літак.
Її поїхав шукати дубайський диспетчер. Його теж знайшли.
Якщо хтось дуже чутливий, то краще не дивитися.
Господи.
Ось що буде, якщо виконати їхні вимоги.
Що ви хотіли знати?
Чи виконують вони свої погрози?
Тепер ви маєте відповідь.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька