Геть! Назад! Ану йди назад!
Не вставати!
Усім сісти! Сядьте!
Сядь, бл***!
Нехай прийде Царство Твоє.
Нехай буде воля Твоя як на небі, так і на землі.
Ти! Так. Давай сюди.
Ворушися!
Іди сюди.
Візьми й скажи їм...
Оцим вашим ідіотським наспівним голосом - скажи всім,
що в них десять секунд.
Десять секунд?
Щоб сісти й заткнутися! Інакше я ще когось уб'ю.
Леді та джентльмени,
мені сказали, що у вас десять секунд, щоб вернутися на місця.
Десять секунд, щоб вернутися на місця.
Бо Твоє є Царство, і сила, і слава.
Якщо ви не вернетеся,
уб'ють когось іще.
- Ліззі! Ліззі! - Кейт, сядь на місце.
А тепер рахуй.
- Що? - Рахуй від десяти!
Ліззі!
- Десять... - Ліззі, де ти? Ліззі!
- ...дев'ять, вісім... - Ліззі. Ліззі!
- Кейт! - ...сім...
- Кейт, сядь! - ...шість...
- Ліззі. - ...п'ять,
чотири,
три. Швидше, будь ласка.
Два, один.
Мамо!
От чорт.
Ліззі.
Вертайся.
Іди.
Отак.
«ПРИЧИНИ ЖИТИ ДАЛІ» МЕТТ ГЕЙҐ
Що ви накоїли?
На коліна.
ПЕРЕХОПЛЕНИЙ РЕЙС
Так, я поясню ще раз.
Так.
Мої шанси, Бетіно, отримати відповідь від британської влади
приблизно такі ж, як і ваші.
Я це переказала.
І це переказала.
Бетіно, мені за це ніхто не платить.
Я таким не займаюся.
Я везу сина в школу, в обід іду на бізнес-ланч
і саджаю літаки в правильному порядку.
Потім їду додому, сплю - і все заново.
Тоді нам обом доведеться просто передавати інформацію вище.
Це єдине, що лишається. І ще тримати зв'язок. На все добре, Бетіно. Бувайте.
Румунське УПР.
- Ти ходиш на бізнес-ланчі? - Це недобре. Ви ж розумієте?
Дуже швидко все стає недобре.
«Кінґдом-29», як чуєте?
Це Бухарест. Відповідайте.
«Кінґдом-29», це Бухарест.
Як чуєте? «Кінґдом-29», якщо чуєте це повідомлення...
«Кінґдом-29», якщо не відповісте,
ми будемо змушені вжити заходів.
Що призведе до загострення ситуації.
Телефони вимкніть або переведіть у беззвучний режим.
Головне, щоб дивилися на міністра закордонних справ
наступні дві хвилини, а не в телефони.
Авіарежим.
Добре. Починайте.
Літак - це Airbus A330 авіакомпанії «Кінґдом», 216 пасажирів.
Переважна більшість - наші громадяни. Пролетить над центром Лондона майже...
Через чотири години.
І хтось навіть вивів час на екран - дуже зловісно.
Так. Літак вилетів з Дубая,
періодично контактував з диспетчерами. Тепер летить над Румунією.
А це - люди, які мають чужі паспорти?
Так. П'ятеро.
Вони можуть бути звідки завгодно. Ми й досі не знаємо, що коїться.
Дзвонить міністр внутрішніх справ Румунії.
З'ясуйте, хто ці люди.
Треба казати прем'єру чи...
З'ясуйте, хто це, що вони роблять і навіщо,
а після цього почнемо дзвонити й приймати дзвінки.
КІР, АЛЕКСАНДР ГРОМАДЯНСТВО: БРИТАНІЯ
Слухай...
Прибери тут.
Тільки тихо.
Потім можеш дати йому ліки.
Скажи йому, що ми не винні в тому, що сталося. Добре?
Юсуфе.
Він каже, що то не наша вина.
Скажи, хай стулить пельку...
а то я сам її стулю.
Вона між бізнес-класом і звичайними пасажирами.
Нічого кращого ми не вдіємо, так?
Якщо потягнемо її у хвіст, то збентежимо людей.
Ти ж казав, що ми нікого не вбиваємо.
Ми їх не контролювали.
- Та ми б упоралися. - Як скажеш.
Та якщо не тепер, то довелося б зробити це наступного разу.
Ставало гірше. А тепер - дивись.
Вони слухаються.
Ми ж робимо це для Едґара, пам'ятаєш?
Едґара й Джона. Тому діємо, як нам сказали. Саме так, як сказали.
Іди до бортпровідників.
Хай нададуть тобі допомогу. І тихіше там.
- Ну як? - Ось що буває,
коли все йде краще, ніж очікуєш.
Замість їхати додому на метро, як звичайна людина...
Ти щось купуєш.
Я нічого не купую.
Це адреналін.
Я просто роздивляюся те, на що не маю грошей.
Коли будеш удома?
Деніеле.
Щось мені говорить, що працюватиму допізна.
Може, куплю щось Каю.
На знак подяки за те, що він нормально нас сприймає.
- Що? - Та ні.
Авжеж, я розумію, що не нормально,
це просто ще один крок до його усвідомлення, що я з тобою,
і це не зміниться.
Його батько вже нізащо не вернеться.
А ти казала, що він уміє вести переговори.
Я до детектива Ґафур.
ДЕНІЕЛ О'ФАРРЕЛ РОЗСЛІДУВАННЯ ВБИВСТВ
- До зустрічі. - Бувай.
Марша. Слухаю.
У мене посилка для Сема Нельсона.
Можете підтвердити адресу?
- Адресу? - Написано Бервік-Гаус, квартира 30.
- Правильно? - Так, але...
Хтось зможе розписатися за доставку?
Він не вдома.
Якщо ніхто не відчинить, я лишу посилку в сусідів.
Добре? Дякую.
Адресу Нельсона підтверджено.
Усе добре. Він до мене.
Невдале місце для такого, правда?
Так. Ми були тут, коли все почалося.
І часу переміщатися вже не було.
Тобі хтось дзвонить, поки ти купуєш каву,
і не встигнеш оком змигнути...
Еріко, це Деніел. Він братиме участь у перевірці осіб підозрюваних.
Його вже оформили?
Знайди йому комп'ютер, будь ласка.
Будь-хто з вашої системи, якщо має судимості
й відвідував ОАЕ протягом минулих шести місяців.
Це міністр МЗС?
На цю мить.
Глянь, Фред.
Що треба сказати доброму дяді?
- Чому у вас на шиї малюнки? - Ні, не це. Такого ми не кажемо.
Та ні, слушне питання.
Ну, дякуємо.
Він спробує його зібрати. Так, синку?
По-твоєму, зараз це важливо?
Вона ходила шукати Ліззі.
Та жінка.
Я знаю, кохана.
Не торкайся. А то доведеться знов витирати.
Підніміть, я подивлюся.
- Помогти? - Ні.
Добре. Давайте.
Вибачте.
Як це сталося?
- У бійці хтось мене вдарив. - Ударив?
Не знаю. Яка різниця?
Притисніть. Треба зупинити кров. Я подивлюся, що ще в нас є.
Тебе не вдарили. Це колота рана.
- Тобі потрібен лікар. - Тебе ніхто не питав.
Думаєш, у літаку є лікар?
Можна спитати.
Треба щось міцніше.
Більше нічого нема.
Будь-що. Аби перетягти.
Оце - все, що ми маємо. Оце.
Якби сталося диво, і я мала щось іще, я б це використала.
Ясно. Головне, що ви...
нічого не сховали.
Що це має значити?
Що ви робите все можливе, щоб допомогти.
Леді й джентльмени, якщо на борту є лікар,
будь ласка, дайте про себе знати.
Натисніть кнопку виклику, і хтось із бортпровідників по вас прийде.
Лікар або медпрацівник. Будь ласка.
Навіть не думай.
- Але що... - Девід.
У тебе кровотеча. Глянь.
У мене син твого віку.
А це тут до чого?
Ні до чого. Тому заткнися.
Я не дам тобі стекти кров'ю до смерті.
Мені байдуже, хто ти.
- Просто не дам. - Та замовкни нарешті.
Зараз.
- Треба притискати сильніше. - Допоможете?
- Можна, щоб він допоміг? - Ні.
Друже, хтось має тримати, щоб вона наліпила пластир.
- Ти не лікар. - Тут ніхто не лікар,
але вона не може тримати й ліпити пластир одночасно.
Ну, поклич Террі.
Террі?
Не бачу Террі.
Слухай, нам треба сповільнити кровотечу.
Якщо не довіряєш мені, не розв'язуй рук,
тільки відріж від оцього.
Добре. Зараз я покладу руку...
і натисну, добре?
Добре. Починайте.
Отак.
Спокійно. Зробіть три-чотири витки.
От і все.
- Порядок? - Так.
Добре. Можеш сісти? Сядеш?
Отак.
Добре.
Ах ти чорт.
Усе добре.
Тільки дихай. Видихай.
Ну от.
Я принесу води.
Ми інформуємо його команду та їхнього посла,
але він наполягає на особистій розмові з вами.
Сореску. Даріус Сореску. Міністр внутрішніх справ Румунії.
Даріус.
Луїз Айчісон?
Так. Ми бачилися в Женеві. Не знаю, чи ви пам'ятаєте. Було...
У нас серйозна проблема.
Прямо на Бухарест летить літак, що не відповідає на виклики.
- Так. - Нам потрібна інформація.
Розумно.
- Що-що? - Ти. Думаєш, що розумний.
Будеш до мене добрий. Так?
Проситимеш для мене знеболювальне, лікарів - що треба.
Щоб я тобі довіряв?
Задуриш мені голову й усе вивідаєш?
- Навіть не думав про таке. - Не вийде.
- Але після цих слів... - Ага. Нічого не вийде.
Не вийде. Я й сам по тобі бачу.
- Я так не помиляюся. - І я про це.
Те, що сталося, - то одиничний випадок.
Я про те, як ти сказав мені, як звати Террі.
- Ні. - Одиничний випадок.
Неважливо. Я все одно нічого не зроблю з цим знанням.
- Отож. - Отож.
Хочеш знати, яка в мене тактика? План?
Я просто хочу додому.
Я не хочу вам допомагати.
Та якщо так ти мені трохи довірятимеш,
і наступного разу, розмахуючи цією штукою,
зупинишся на моєму сусідові, а не на мені - знаєш що?
- Ти це робитимеш? - Саме так.
Ти допомагаєш не мені.
Ні.
Просто допомагаєш собі.
Я нічим не відрізняюся від усіх інших, хто з нами летить. Від тебе теж.
Я просто хочу додому, хочу побачити сім'ю.
Побачитися з сином. З його мамою.
Будь-яке інше пояснення - брехня.
Він погрожує залученням військових.
Але ж ми скептично ставимося до таких заяв?
Ну, не обов'язково. Авжеж, це наші союзники,
але ми не даємо їм нічого такого, щоб заспокоїти.
Вони тривожаться, і ми теж маємо.
Треба негайно поговорити з прем'єром.
Інакше потім, коли розбиратимуть цю ситуацію,
то спитають, чому ми зволікали.
- Ти бачив? Уже думає, як прикрити зад. - Нічого подібного.
Ось про що він думає. Це його найперша думка.
Не те, як захистити пасажирів літака...
- Луїз. - ...а як захистити себе.
Я вражена.
Послухайте, треба показати, що то британці.
Британський літак, британські пасажири. Що ціль - ми, а не вони.
Заходьте.
Це з УПР Бухареста.
З ким я говорю?
Еліс. Диспетчер, яка щось запідозрила.
Видно наш літак, усе, як раніше. Але тепер поряд...
- Літера ікс. - Ікс,
бо в нього нема номера комерційного рейсу.
Це приватний, незареєстрований
або, найімовірніше, військовий літак.
Якщо подивитися уважно, то він там не один.
Закрити всі вікна.
- Ану закрили вікна! - Вікна.
- Закрийте... - Вікна, бігом!
...і не відкривайте.
- Ви її чули! Швидко! Закрийте! - Закрити вікна!
Закрити кожне довбане вікно! Негайно!
Дивіться вперед.
Не розмовляйте. Їм нема що тут бачити.
Ви все чули! Ти, позаду! Закрий вікно!
«Кінґдом-29», ви летите в повітряному просторі, який захищає НАТО.
«Кінґдом-29», відповідайте. Якщо не можете, хитніть крилом.
На такий випадок є план.
Якщо таке стається - ігнорувати. Так він сказав.
Вони нічого не вдіють.
Вони можуть нас збити.
Та ну? Британський літак? Над якоюсь випадковою країною?
Так почнеться війна.
Що далі на захід ми летимо, то безпечніше стає.
Усе буде добре.
«Кінґдом-29», якщо не відповісте,
ми будемо змушені вжити заходів.
На такий випадок теж має бути план.
Люди, які це замовили, мають план на всі випадки.
Можна я щось скажу?
Так.
Та штука, яку ви приліпили, не діє.
Здається, кровотеча посилюється.
Це Єврофайтер.
Тобто це може бути НАТО.
Це ж добре?
Британія в НАТО. Вони на нашому боці.
Але ж вони захищають не нас.
Вони захищають інших людей від нас.
Треба щось робити!
Вийти на зв'язок. Передати повідомлення.
Сядь.
Пересядьте назад. На задній ряд.
Ні-ні. Сидіть.
Що ти робиш?
Що...
Скайвоч, це Марс.
Бачимо силует по центру літака. Чекайте.
Контакт - жінка. Вік - приблизно 30. Три, нуль.
На контакт здійснено напад.
Що ми казали?
Не виходити на зв'язок. Не провокуй мене!
Зрозуміли? Гей!
Назад!
Нападник озброєний.
Підтверджую. Нападник озброєний.
Сиди спокійно, бл***.
Сядь на місце.
Ворушися!
Сядь.
І більше не вставай.
Візуальний контакт утрачено.
Прийняла. Чекайте. Запитую дозвіл на ескалацію.
Бетіно, послухайте.
Скажу вам відверто. Поки що я нічого більше можу.
Так.
Так. Дуже добре.
Почала скандалити?
Так, почала. Якщо чесно, вона має рацію.
Пасажирський літак не виходить на зв'язок
і летить прямо на їхню столицю.
Розумієш, якби все було навпаки,
якби той літак летів у Лондон і весь час нам не відповідав,
ми б його збили.
Я вмру, так?
Не кажи так.
- Умру. От і все. - Ні. Не говори такого. Добре?
Коли починаєш таке говорити, тіло починає в це вірити.
Ти такий самий, як я. Ти прилетиш додому, чуєш?
До рідних. До тих, кого любиш.
Це все насправді?
До тих, хто любить тебе.
Зараз ти по-справжньому допомагаєш?
Так. Тільки сиди й не ворушися.
Глянь на мене. Я ж казав, що в мене син твого віку.
Якби з ним таке було, я б хотів, щоб і йому хтось допоміг.
Є лікар на борту?
Швидко, потрібна допомога!
ПЕРСЬКА ЗАТОКА ДУБАЙ
ЛОНДОН
БАГДАД ІРАК
СТАМБУЛ ТУРЕЧЧИНА
РУМУНІЯ БУХАРЕСТ
Вибачте. Можна з вами поговорити?
Хочеш щось сказати - я тебе й тут чую.
Треба поговорити з винищувачами.
Не треба.
Я хочу все пояснити вашому головному.
«Головному»?
- Вашому керівнику. - Йому сподобається.
Я хочу пояснити.
Це він наказав. Ми їх ігноруємо.
- Так він вирішив. - Чому?
- Ага. Чому? - Ні.
Ми не будемо про це говорити.
Якщо ви вже все вирішили,
то що поганого в тому, щоб він усе пояснив?
Він нічого не пояснюватиме.
Він сидітиме на місці й не розкриватиме рота!
Що таке?
Треба говорити з винищувачами.
Скоро ми полетимо над Бухарестом. Ми летимо прямо на нього.
І що?
Ми говорили з винищувачами?
- Ні. - Ніяк не комунікували?
Ми летимо не в Бухарест. Чхав я на Бухарест.
Але ж вони про це не знають.
Ми - літак із закритими вікнами,
який летить прямо на їхню столицю.
Для них ми - ракета на підльоті.
Будь ласка, відкличте винищувачі.
Місіс Айчісон, ви не зробили нічого, щоб довести,
що ці люди не загрожують нашій країні.
Ви ніяк нам не допомагаєте.
На моєму місці ви вчинили б так само.
Офіс прем'єр-міністра повідомили.
І що саме ви повідомили?
Що все по-справжньому, і що ви тримаєте все під контролем.
Скажи, що ми не румуни.
У нас ні інтересу, ні претензій до Румунії,
чи до Бухаресту, чи ще когось. Ми британці. І летимо в Лондон.
Винищувач НАТО, це «Кінґдом-29».
Не працює. Винищувач НАТО, це «Кінґдом-29».
Чуєте мене?
Хтось щось із цим робив?
Ну?
Я не хотів з ними летіти. Я їм казав.
Я казав, що до такого не готовий.
Чорт.
Іди пошукай ліки чи щось іще. Іди!
Що ти зробиш, коли ми долетимо?
Ти перший.
Треба весь час розмовляти, так легше.
Зрозумів? Є в тебе дівчина?
Нема? Друзі? Приятелі?
А батьки? Мама? Тато?
- Мама. - Мама? Так?
- Тато вмер. - Співчуваю.
Ну от, у тебе є мама,
- ти хочеш з нею побачитися. - Елейн.
- Елейн? - Так її звати. Елейн.
Необов'язково казати її ім'я.
- Вона моя... - Добре.
Що-що?
У мене на телефоні заставка з нею.
Добре. Я дістану твій телефон.
ПІД'ЄДНАНО ДО WI-FI
У когось тут були ліки, так?
- У того, в таубі. - У чому?
У білому.
- У них? - А що таке?
Дай сюди.
- Що це таке? - Інсулін. Для діабетиків.
Що він робить? Можна дати як знеболювальне?
Інсулін?
Нам потрібні ліки.
Знеболювальне, заспокійливе, хоч щось.
Не витріщайтеся, кажіть щось!
Кажіть!
ДЗВІНОК ЧЕРЕЗ WI-FI...
Знаєш, Wi-Fi працює.
Тому, поки чекаємо Террі,
може, подзвонимо твоїй мамі?
- Так. - Елейн.
Нехай почує твій голос.
Спробуємо її не лякати. Добре?
Скажеш їй те, що хочеш.
Добре. Так.
Так... Вона записана як «мама»?
Так? 016-32...
Так? 960-487?
Так, дзвони.
Та просто в мене руки зв'язані.
ГОЛОСОВА ПОШТА РОЗ'ЄДНАНО
ВИДАЛИТИ ІСТОРІЮ ДЛЯ НОМЕРА?
Добре, чекай.
Іде виклик. Так. На.
Іде виклик.
Мама?
Так, це я, мамо.
Мамо, пробач мені.
Ні, послухай мене.
Можливо, я не... Мамо, слухай.
Мамо, можливо, я...
уже тебе не побачу.
Розумієш, мене поранили, і...
Щось мені недобре.
Ти про все дізнаєшся.
Тільки запам'ятай дещо, будь ласка.
Усе, що сталося з нами в житті... Як ми завжди й казали...
Усе це ніяк не пов'язано з тобою. Чуєш?
Чуєш, що я кажу?
Я б теж хотів цього, мамо.
Я б теж хотів, але тобі тут би не сподобалося.
Слухай...
Просто знай, що я тебе люблю. Чуєш?
Скоро побачимося, мамо.
Скоро.
Чорт. Тримайся, хлопче. Отак.
Ти молодець. Чуєш? Тримайся.
Тримайся. Ти молодець. Чуєш?
Тримайся.
ГОЛОСОВА ПОШТА
Поки чекаємо Террі, може, подзвонимо твоїй мамі? Елейн.
Нехай почує твій голос.
Спробуємо її не лякати. Добре?
- Скажеш їй те, що хочеш. - Так.
Записана як «мама»? Так? 01632-960-487?
Так. Дзвони.
Та просто в мене руки зв'язані.
Прем'єр-міністр із сином вертаються з Білих гір у готель.
Нас просять регулярно доповідати.
Поясніть.
Ніхто не хоче відповідальності за кризу, якщо її можна уникнути.
Здається, ці Білі гори - хоч би де вони були - ідеальне місце.
Якщо вона в горах на Криті, то, може, навіть побачить літак.
П'ять хвилин. Чекайте.
- Алло. Не можу говорити. - Тривога була не хибна.
Усе по-справжньому, Деніеле.
- Маршо. - Але ти й сам знаєш, правда?
Я зрозуміла по твоєму голосу. Ти знав, але нічого не сказав.
- Вибач мені. - Чому ти нічого не сказав?
Нема сенсу дзвонити тобі, поки ми точно не знаємо, що коїться.
- А ти як знаєш? - Отримала повідомлення з літака.
- Від Сема? - Ні.
Так. З іншого номера, але говорив Сем - з іншим чоловіком.
Вони називали імена, а ще назвали номер телефону.
- Чекай. - Звучало...
- Звучало? - Деніеле, звучало серйозно.
Послухай мене, Маршо.
Перешли мені те повідомлення.
Пересилай негайно.
- Я не знаю, як це зробити. - Я тобі поясню.
Не збагну, що коїться.
Маршо, це єдине повідомлення, яке надійшло з літака.
Тому воно критично важливе. Може, тут якась помилка,
а може Сем намагається повідомити деталі, номери.
Як це, «повідомити»?
Маршо, ти сама розповідала мені про цю людину.
Він намагається все владнати.
Є лікар на борту? Хто-небудь? Будь ласка!
Є лікар чи медсестра на борту? Будь ласка.
Навіть не...
Я лікар.
Три хвилини. Готуйтеся вражати ціль.
Підтвердьте, що це наказ.
Підтверджую. Це наказ.
Він майже не отримує кисню.
Треба чимось зробити прокол у грудній клітці.
Якоюсь трубкою, щоб він зміг дихати.
Ручка підійде?
- Так. - У чоловіка на місці
за мною є кулькова ручка.
Несіть її. Інакше він перестане дихати.
...1632. Так? 960-487?
Це в Буші, Гертфордшир.
Л. Аттертон і С. Аттертон.
Ну ось.
Доказ, що це наша проблема, а не Румунії.
Дві хвилини. Дозволено застосувати озброєння.
Ви впевнені?
Марс, виконуйте наказ.
Прийняв.
Це масштабний організований злочин, ще й міжнародний,
але головна база - тут.
Так їм і скажемо. Що викрадачі - британці.
- Часу обмаль. - Ми союзники.
Він не дихає.
Марс. Стріляйте.
Марс. Прошу підтвердити.
До стрільби готовий. Ціль захоплено.
Вони готові. Зараз буде віддано наказ.
Через 60 секунд відкриємо вогонь.
ГРОМАДЯНСТВО: ВБ
Є В БАЗІ ТЕРОРИСТІВ? - НІ
Даріусе, зупиніться. Підтверджено, що це громадяни Британії.
Ціль - це ми. Ви - не ціль. Це не тероризм.
Не стріляти. Відвести літак.
Прийняв. Зброю виведено з готовності.
Вертаюся на базу.
- От чорт. - Він дихає?
Дихає.
Тримайся, хлопче. Добре?
Добре?
БУХАРЕСТ
Вони полетіли.
Розвернися.
Сядь на місце!
- Скажи, щоб відкрили вікна. - Ні!
Можете відкрити вікна.
- Відкривайте вікна. Вони полетіли! - Не відкривайте.
- Винищувачів нема. Хай подивляться. - Ні!
- Не відкривайте. - Хай подивляться.
- Побачать, що літаків нема. - Не відкривайте!
Винищувачі полетіли.
- Хай будуть закриті! - Їх нема.
Ану закрийте вікна!
Якийсь час має триматися.
Усе.
Wi-Fi працює. Він попросив мене допомогти подзвонити Елейн.
Хотів, щоб вона почула його голос.
ВИМКНЕННЯ...
Кожному хлопцеві потрібна мама.
Кай!
Кай.
Пане міністр.
- Вибачте. - Ні-ні. Усе добре.
З нетерпінням чекаю розмови.
Удачі вам.
Дякую. Сінклер-роуд.
До речі, Ленґ усе переніс.
Його адміністрація пропонує четвер або наступний понеділок.
Я навіть думаю взагалі виключити його з графіка.
Вони так роблять уже вдруге. Така безвідповідальність.
- Або так, або чекати... - Лоренсе.
З'єднай мене з міністром закордонних справ, будь ласка.
Негайно!
ВИМОГИ.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька