Tillbaka! Sätt er igen!
Sitt ner!
Allihop, sitt ner!
Sitt ner, för fan!
Tillkomme ditt rike.
Ske din vilja på jorden såsom i himlen.
Du! Hit, nu.
Sätt fart!
Kom hit.
Ta micken, och säg åt dem...
Säg åt dem på ert jävla sjungande sätt
att de har tio sekunder.
Tio sekunder?
Att sätta sig och hålla käft! Annars knäpper jag en till.
Mina damer och herrar...
...jag har blivit tillsagd att ni har tio sekunder att återvända till era säten.
Alltså tio sekunder att återvända till era säten.
Ty riket är ditt, och makten och härligheten.
Om ni inte lyder...
...blir nån mer dödad.
- Lizzy! Lizzy? - Kate, tillbaka till din plats.
Räkna nu.
- Ursäkta? - Räkna ner!
Lizzy?
- Tio... - Lizzy, var är du? Lizzy!
- ...nio, åtta... - Lizzy. Lizzy!
- Kate! - ...sju...
- Kate, sätt dig! - ...sex...
- Lizzy. - ...fem...
...fyra,
tre. Så fort ni kan, tack.
Två, ett.
Mamma!
Åh, jävlar.
Lizzy.
Gå dit bak.
Gå.
Såja.
SKÄL ATT FORTSÄTTA LEVA MATT HAIG
Vad gjorde ni nyss?
Ner på knä.
Okej. Jag ska förklara det här en gång till.
Ja.
Mina chanser att få besked av brittiska regeringen, Betina,
är inte större än dina.
Ja, jag har vidarebefordrat det.
Och det också.
Betina, ja... Men det är över min behörighet.
Jag kan inte göra sånt.
Jag skjutsar till skolan, äter rabatterad lunch,
ser till att planen landar i rätt ordning.
Sen hem, i säng, och så om igen.
Vi får väl båda skicka informationen högre upp.
Det är allt vi kan göra. Och hålla kontakt. Ha en bra dag. Hej då.
Rumänsk flygledare.
- Får du rabatterad lunch? - Det här är illa. Det förstår du?
Det här blir snabbt allt allvarligare.
Kingdom 2-9, hör ni oss?
Bukarest anropar. Vänligen svara.
Kingdom 2-9, Bukarest anropar.
Hör ni oss? Kingdom 2-9, om ni hör oss...
Kingdom 2-9, om ni inte svarar
tvingas vi vidta åtgärder.
Situationen kommer att eskalera.
Mobiler av, eller ljudet av,
eller vad det heter när ni ska se på utrikesministern
och inte mobilerna de kommande två minuterna.
Flygplansläge.
Okej. Kör.
Okej. Planet är ett Kingdom Airbus A330, 216 personer ombord.
Huvuddelen är brittiska medborgare, och de når centrala London om cirka...
Mindre än fyra timmar.
FLYGTID TILL DESTINATION
Som nån olycksbådande visar på bildskärmen.
Ja. Planet lyfte från Dubai
och har periodisk kontakt med flygledare. Det är nu över Rumänien.
Och det är dessa som har felaktiga pass?
Ja. Fem stycken.
Vi vet inte vilka de tillhör. Vi vet inte vad det här är än.
Rumänske inrikesministern har ringt flera gånger.
Ta reda på vilka de är.
Ska vi meddela premiärministern eller...
Ta reda på vilka de är, vad de gör och varför,
sen tar vi kontakt och tar emot telefonsamtal.
KIER - ALEXANDER BRITTISK MEDBORGARE
Hör på...
Städa upp här.
Gör det tyst.
Sen kan du ge honom hans medicin.
Hallå.
Hälsa honom att det som hände inte berodde på oss.
Yussuf.
Han säger att det inte var vårt fel.
Säg åt honom att stänga truten...
...annars stänger jag den åt honom.
Hon är i utrymmet mellan 1:a klass och turistklass.
Det var enda lösningen.
Om vi släpar henne längst bak får folk panik.
Ingen skulle dödas, sa du.
De gjorde motstånd.
- Vi hade kontroll. - Okej.
Om inte då, hade det blivit nästa gång.
Läget förvärrades. Titta nu.
Vi har kontroll igen.
Vi gör det här för Edgar.
Edgar och John. Så vi gör precis som vi blir tillsagda.
Gå till flygpersonalen.
Gör det omärkligt, få det omsett.
Du.
- Hur gick det? - Så blir det
när nåt går bättre än man kunde hoppas.
Istället för att ta T-banan hem som en normal människa...
Köper man saker.
Jag köper inte saker.
Jaha, det är adrenalinet.
Jag bara tittar på saker jag inte har råd med.
När kommer du hem?
Daniel?
Jag har en känsla av att det blir sent.
Jag kanske köper nåt åt Kai.
Som tack för att han accepterar oss två.
- Va? - Jag vet.
Han har ju inte accepterat oss två,
men för att få honom att inse att jag är med dig
och att det inte kommer att ändras.
Hans pappa kommer aldrig tillbaka.
Och du som kallade honom en bra förhandlare.
Jag ska träffa kommissarie Gahfoor.
DANIEL O'FARREL KRIMINALINSPEKTÖR
- Vi ses sen. - Okej.
Det är Marsha.
Jag har ett paket åt Sam Nelson.
Kan ni bekräfta er adress, tack?
- Adress? - Jag har lägenhet 30, Berwick House.
- Stämmer det? - Ja, men...
Finns det nån där som kan kvittera paketet?
Han är inte där.
Om ingen öppnar, lämnar jag paketet hos grannen.
Okej? Tack.
Nelsons adress är bekräftad.
Det är okej. Han är med mig.
Fel ställe för allt det här, va?
Tja. Det var här vi var när det började.
Vi har inte haft tid att flytta.
Nån ringer när man försöker köpa en kopp kaffe,
och innan man vet ordet av...
Erica, det här är Daniel. Jag vill att han är med och kollar misstänktas ID.
Har han fått introduktion?
Fixa en dator åt honom, tack.
Alla i systemet med ett brottsregister,
som har besökt UAE de senaste sex månaderna.
Är det utrikesministern?
Än så länge.
Titta bara, Fred.
Vad säger du till den snälla mannen?
- Varför har du teckningar i nacken? - Nej. Så säger vi inte.
Det är en bra fråga.
Tja, tack.
Han ska göra sitt bästa. Eller hur?
Är det där viktigt just nu?
Hon letade rätt på Lizzy.
Den där kvinnan.
Jag vet, raring.
Rör inte där. Nu måste jag göra om alltihop.
Dra upp tröjan så vi kan se.
- Ska jag hjälpa? - Nej.
Jo. Gör det.
Förlåt.
Vad hände?
- I slagsmålet sparkade nån mig. - Sparkade dig?
Vet inte. Spelar det roll?
Håll den där, det stoppar blödningen. Jag ska se vad jag kan hitta.
Du blev inte sparkad utan knivhuggen.
- Du behöver en läkare. - Ingen frågade dig.
Finns det nån ombord, tror du?
Lika bra att fråga.
Du behöver nåt starkare än det där.
Vi har inget annat.
Vad som helst. Som tryckförband.
Det här är vad vi har. Bara det.
Om jag magiskt hittade nåt annat, skulle jag använda det.
Okej. Bara du inte...
...håller tillbaka nåt.
Vad menar du med det?
Att du gör ditt bästa för att hjälpa.
Mina damer och herrar, om det finns en läkare ombord,
vänligen ge dig tillkänna.
Tänk anropslampan, så kommer nån av oss och hämtar dig.
Alltså, en läkare eller sjukvårdskunnig. Tack.
Du skulle bara våga.
- Men va... - David.
Du förblöder. Titta.
Jag har en son i din ålder.
Vad har det med det här att göra?
Inget. Så knip igen.
Jag tänker inte bara sitta och låta dig förblöda.
Oavsett vem du är.
Det vägrar jag göra.
Okej.
- Du måste hålla hårdare. - Kan du hjälpa mig?
- Får han hjälpa mig? - Nej.
Hon behöver nån som håller så att hon kan förbinda.
- Du är inte läkare. - Det är ingen här,
men hon kan inte hålla och förbinda samtidigt.
Då hämtar vi Terry.
Terry?
Jag ser inte till Terry.
Det enda vi försöker göra är att stävja blödningen.
Om du misstror mig så håll mina händer bundna
och bara lossa mig från den här.
Okej. Jag tänker sträcka ut handen...
...och bara trycka, okej?
Okej. Kör.
Okej.
Såja. Dra runt tre eller fyra varv.
Såja.
- Klart? - Ja.
Okej. Kan du sitta upp?
Sådär ja.
Okej.
Helvete.
Det är bra.
Du måste andas. Andas ut.
Sådär ja.
Jag hämtar vatten.
Vi uppdaterar hans team och deras ambassadör,
men han kräver att få tala med dig personligen.
Sorescu. Darius Sorescu. Rumäniens inrikesminister.
Darius.
Louise Aitchison?
Ja. Vi möttes i Genève. Jag vet inte om du minns. Det var...
Vi har ett allvarligt problem.
Ett plan som inte svarar är på väg rakt mot Bukarest.
- Ja. - Vi behöver svar.
Smart.
- Vadå? - Du. Du tror att du är smart.
Du ska vara snäll mot mig. Är det så?
Se till att jag får smärtstillande, läkare och sånt.
Så att jag ska lita på dig?
Så du kan förvirra mig och få information?
- Jag har inte tänkt tanken. - Det kommer inte att funka.
- Nu när du säger det... - Ja. Men inte med mig.
Nej. Jag märker det med dig.
- Jag gör inte såna misstag. - Nej, just det.
Det som hände nyss var en engångshändelse.
Du vet, när du nämnde Terrys namn?
- Nej. - En engångshändelse.
Spelar ingen roll. Jag kan inte använda den informationen.
- Just det. - Just det.
Vill du veta min taktik? Min plan?
Jag vill bara komma hem.
Jag vill inte hjälpa dig.
Men om det köper mig lite pluspoäng,
om det betyder att nästa gång du viftar med puffran
fokuserar du på han bredvid mig, inte på mig. Och gissa vad?
- Då gör du det, va? - Just det.
Du hjälper inte mig.
Nej.
Du hjälper bara dig själv.
Och jag är precis som alla andra ombord på planet. Dig inräknad.
Jag vill bara komma hem till min familj.
Träffa min son. Hans mamma.
Att säga nåt annat vore lögn.
Han hotar med militärt ingripande.
Men det tar vi med en nypa salt, eller hur?
Inte nödvändigtvis. De må vara våra allierade,
men vi ger dem ingenting som lugnar dem.
Så om de är oroade, bör vi vara det.
Vi måste tala med premiärministern, nu.
Annars, när folk senare grunnar över det här,
undrar de varför vi dröjde så länge.
- Ser du? Vill slippa ta skulden. - Inte alls.
Det är hans första tanke. Absolut.
Inte att skydda människorna på planet...
- Louise. - ...utan sig själv.
Märkligt.
Vi måste visa att fallet är brittiskt.
Brittiskt plan, brittiska passagerare. Vi är måltavlan, inte de.
Fortsätt.
Det här är flygkontrollen i Bukarest.
Vem talar jag med?
Alice. Flygledaren som först larmade.
Ni ser ert flyg som tidigare, men nu, strax bredvid...
- Ett X. - ...ett X,
för det saknar kommersiellt flightnummer.
Det är alltså ett privat, oregistrerat,
eller troligast militärt flygplan.
Om ni tittar noga, är det fler än ett.
Dra för alla fönsterluckor.
- Dra ner fönsterluckorna, för fan! - Dra ner.
- Dra ner fönsterluckorna... - Dra för!
...och håll dem neddragna.
- Ni hörde henne! Sätt fart! - Dra ner dem!
Dra ner varenda fönsterlucka! Nu!
Blicken framåt.
Kommunicera inte. Det finns inget för dem att se.
Ni hörde! Ni där bak, dra ner fönsterluckorna!
Kingdom 2-9, ni flyger genom luftrum som skyddas av NATO.
Kingdom 2-9, om ni inte kan svara, vagga med vingarna som svar.
Det finns en plan för det här.
Om det här händer, ignorerar vi dem. Så sa vi.
De kan inte göra nåt.
De kan skjuta ner oss.
Vadå? Ett brittiskt plan? Över ett annat land?
Det skulle bli krig.
Och ju längre västerut vi kommer, desto mindre risk.
Vi löper ingen risk.
Kingdom 2-9, om ni inte svarar,
tvingas vi vidta åtgärder.
Det finns en plan för det.
De som beordrade det här har en plan för allt.
Får jag berätta en sak?
Visst.
Det där ni satte på, det funkar inte.
Blödningen blir allt värre.
Titta. Det är en Eurofighter.
Det kan mycket väl vara NATO.
Det är bra, eller hur?
England tillhör NATO. De är på vår sida.
Men det är inte oss de skyddar.
De skyddar folk från oss.
Vi måste göra nånting!
Kommunicera. Ge dem ett budskap.
Stanna.
Gå till sätet bakom. Sätet bakom.
Nej. Stanna.
Vad gör du?
Vad gör...
Skywatch, Mars här.
Vi ser en person mitt på flygkroppen. Avvakta.
Hon är en kvinna runt 30. Trea-nolla.
Kontakten attackeras.
Vad har vi sagt?
Kommunicera inte. Försök inte!
Förstår du? Hallå!
Tillbaka!
Attackeraren är beväpnad.
Bekräftar. Attackeraren är beväpnad.
Rör dig fan inte!
Sätt dig igen.
Sätt fart!
Sätt dig.
Och res dig inte igen.
Vi ser henne inte längre.
Uppfattat. Avvakta. Begär tillstånd att eskalera.
Betina, lyssna på mig.
Jag ska vara uppriktig. Just nu är det allt jag kan göra.
Ja.
Ja, okej. Bra.
Gick hon i taket?
Ja. Och jag förstår henne faktiskt.
De har ett passagerarplan som inte svarar,
på väg rakt mot deras huvudstad.
Jag menar, om det var omvända roller,
om planet flög mot London och fortsatte ignorera oss,
skulle vi skjuta ner det.
Jag kommer att dö, eller hur?
Nej, säg inte så.
- Jo. Det här är slutet. - Nej. Prata inte så där.
När du börjar prata så där, tror din kropp på det.
Du är precis som jag. Du ska komma hem, okej?
Till din familj. Till dina nära och kära.
Menar du allvar nu?
Dina nära och kära?
Hjälper du mig på riktigt nu?
Ja, sitt still bara, kompis.
Se på mig. Jag sa ju att jag har en son i din ålder.
Om det här hände honom, skulle jag vilja att nån hjälpte honom.
Finns det en läkare ombord?
En man behöver hjälp här!
PERSISKA VIKEN DUBAI
BAGDAD IRAK
ISTANBUL TURKIET
RUMÄNIEN BUKAREST
Ursäkta, får jag prata med dig?
Har du nåt att säga, så säg det därifrån.
Vi måste prata med stridsplanen.
Det blir inget av.
Om jag bara fick förklara för killen som bestämmer.
"Killen"?
- Han som bestämmer. - Det där lär han gilla.
Om jag bara fick förklara.
Det är hans order. Vi ignorerar dem.
- Så har han bestämt. - Varför?
- Ja. Varför? - Nej.
Det blir inget jävla samtal.
Om ni inte tänker ändra er,
gör det väl inget om han får säga det?
Han ska inte säga nånting.
Han ska sitta där och hålla käften!
Vad är det här?
Vi borde prata med stridsplanen.
Vi flyger strax över Bukarest. Vi är på väg dit.
Och?
Har vi pratat med stridsplanen?
- Nej. - Inte kommunicerat alls?
Vi ska inte till Bukarest. Vi struntar i Bukarest.
Ja, men det vet de väl inte?
De ser ett plan med fönsterluckorna nere,
på väg rakt mot en huvudstad.
För dem är vi en inkommande missil.
Var snäll och kalla tillbaka stridsplanen.
Mrs Atchison, ni har inte på något sätt visat
att de här människorna inte utgör ett hot mot vårt land.
Ni gör inget för att hjälpa oss.
I min situation skulle ni göra likadant.
Premiärministern är informerad.
Vad har vi sagt till dem?
Att det här är verkligt och på ditt bord.
Säg att vi inte är rumäner.
Vi är inte intresserade av Rumänien,
Bukarest eller nåt sånt. Vi är britter. Vi ska till London.
NATO-flyg, det här är Kingdom 2-9.
Den här funkar inte. NATO-flyg, det här är Kingdom 2-9.
Kan ni höra mig?
Har nån mixtrat med de här?
Nå?
Jag ville inte det här. Jag sa det till dem.
Jag sa: "Jag är inte redo för det här."
Helvete.
Gå och hämta medicin eller nåt. Fort!
Hallå. Du. Vad ska du göra när vi kommer tillbaka?
Du först.
Du måste fortsätta prata, för det hjälper.
Okej? Har du nån flickvän?
Inte? Vänner? Kompisar?
Föräldrar, då? Mamma? Pappa?
- Mamma. - Mamma? Jaha?
- Pappa är död. - Tråkigt att höra.
Okej, så du har din mamma,
- och henne vill du träffa. - Elaine.
- Elaine? - Så heter hon. Elaine.
Du behöver inte säga hennes namn.
- Hon är min... - Okej.
Vadå?
Mitt foto i mobilen.
Ja. Jag ska hämta din mobil åt dig.
ANSLUTEN TILL WIFI
Har nån medicin?
- I thoben. - Vadå?
Den där vita.
- De här? - Vad är det?
Ge hit den där.
- Vad är det här? - Insulin. För diabetes.
Hur funkar det? Är det smärtstillande?
Insulin?
Vi behöver medicin.
Smärtstillande, lugnande, vad som helst.
Sluta stirra och säg nåt!
Kom igen!
RINGER UPP VIA WIFI...
Du vet, Wi-Fi är på.
Så medan vi väntar på Terry,
ska vi ringa din mamma?
- Ja. - Elaine?
Och så får hon höra din röst.
Vi försöker att inte oroa henne. Okej?
Du kan säga det du måste säga.
Okej. Ja.
Okej... Är det "mamma"?
Ja? 016 32...
Ja? 960 487?
Ja. Kom igen.
Nej, mina händer är bundna.
VOICEMAIL PÅ AV
RADERA SAMTALSHISTORIK?
Okej, vänta lite.
Det ringer. Ja. Här.
Det ringer.
Mamma?
Ja, det är jag, mamma.
Mamma, jag är ledsen.
Nej, lyssna på mig.
Jag kanske inte... Mamma, lyssna...
Jag kanske inte...
Vi kanske inte kan träffas.
Du förstår, jag är skadad och...
Tja, jag mår inte så bra.
Du får säkert höra om det. Okej?
Men jag vill att du kommer ihåg en sak för mig.
Inget av det som har hänt, okej, som vi alltid sa...
Inga av dem hade med dig att göra. Okej?
Hörde du vad jag sa?
Jag önskar också det, mamma.
Jag önskar också det, men du vill inte vara här, mamma.
Lyssna...
Du behöver bara veta att jag älskar dig.
Vi ses snart, mamma.
Det ska jag.
Fan, fan. Kom igen, kompis.
Du har gjort det bra. Kom igen.
Kom igen. Du har gjort det bra.
Kom igen.
VOICEMAIL RINGER
Medan vi väntar på Terry, ska vi ringa din mamma? Elaine.
Och så får hon höra din röst.
Vi försöker att inte oroa henne. Okej?
- Du kan säga det du måste säga. - Ja.
"Mamma"? Ja? 01632 960 487?
Ja. Kom igen.
Nej, mina händer är bundna.
Premiärministern och hennes son återvänder till sitt hotell från Lefka Ori.
Vi är ombedda att underrätta fortlöpande.
Förklara.
Ingen vill ärva en kris om man inte är tvungen.
Lefka Ori, var det nu ligger, låter som en perfekt plats att vara på.
Om hon är i bergen på Kreta, kan hon nästan se planet flyga över henne.
Fem minuter. Avvakta.
- Hej, jag kan inte prata nu. - Det var inte falsklarm.
Det är på riktigt, Daniel.
- Marsha. - Men det visste du redan, va?
Jag hörde det på din röst. Du visste men höll det för dig själv.
- Jag är ledsen. - Varför sa du inget?
Det var meningslöst att ringa förrän vi vet exakt vad som pågår.
- Hur vet du? - Jag fick ett meddelande från planet.
- Från Sam? - Nej.
Jo. Det var från ett annat nummer, men det var Sam som talade med en annan.
De nämnde några namn och ett telefonnummer.
- Vänta. - Och det lät...
- Lät? - Daniel, det lät allvarligt.
Okej, lyssna, Marsha.
Du måste skicka meddelandet till mig.
Skicka det till mig genast.
- Jag vet inte hur man gör. - Jag ska tala om hur.
Jag vet inte vad som pågår.
Marsha, det här är den enda kontakten vi har fått från planet.
Så det här är livsviktigt. Det kan vara ett misstag,
eller Sam som försöker kommunicera detaljer, nummer.
Vad menar du med "kommunicera"?
Marsha, det här är han du har berättat för mig om.
Han försöker lösa det.
Finns det en läkare ombord? Nån! Snälla!
Finns det en läkare eller sköterska ombord?
Våga inte...
Jag är läkare.
Tre minuter. Var redo att skjuta.
Bekräfta att det är ordern.
Svar ja. Det är ordern.
Han får knappt nåt syre.
Vi behöver nåt för att genomborra bröstet.
Ett rör, nåt han kan andas genom.
Kanske en penna?
- Hallå. - Han i sätet bakom mig
har en Biro.
Ta hit den. Han kan inte andas.
...1632. Ja? 960 487?
Det är Bushey, Hertfordshire.
En L Atterton och en S Atterton.
Det är lösningen.
Det kan bevisa att det är vårt problem, inte Rumäniens.
Två minuter. Klartecken för beskjutning.
Är ni säkra på det här?
Mars, ni ska lyda ordern.
Uppfattat.
Det här är ett organiserat brott på internationell nivå,
men allt är baserat här.
Det är vad vi säger till dem. Att kaparna är brittiska.
- Tiden har runnit ut. - Vi är allierade.
Han har slutat andas.
Mars. Anfall.
Mars. Bekräfta.
Vapnet är skjutklart och låst på målet.
De är i läge. Ordern ska strax ges.
Vi skjuter om 60 sekunder.
NATIONALITET: BRITTER
FINNS I TERRORISTDATABAS? NEJ
Darius, avbryt. De är bekräftade som brittiska medborgare.
Vi är måltavlan. Inte ni. Det är inte terrorism.
Avbryt. Avbryt. Återvänd.
Uppfattat. Vapnen säkrade.
Återvänder till basen.
- Jösses. - Han andas.
Det stämmer.
Kom igen, kompis.
Okej?
A7ANI BUKAREST
Hallå, planen är borta.
Vänd dig om.
Hallå! Tillbaka i sätet!
- De kan dra upp fönsterluckorna. - Nej!
Dra upp fönsterluckorna.
- Gör det. De är borta! - Nej. Dra inte upp dem.
- Planen är borta. Låt dem se ut. - Stopp!
- Håll dem nere. - Låt dem se ut.
- Låt dem se att planen är borta. - Håll dem stängda!
Stridsplanen är borta.
- Håll dem stängda! - De är borta.
Stäng fönsterluckorna för fan!
Det bör räcka så länge.
Okej.
Jo, Wi-Fi är på, han bad om hjälp att ringa Elaine.
Så att hon fick höra hans röst.
STÄNGER AV...
Varje son behöver sin mor, eller hur?
Kai?
Inrikesministern?
- Ursäkta mig. - Nej. Det är okej.
Jag ser fram emot att talas vid.
Lycka till med det.
Tack. Okej. Sinclair Road.
Jo, Langs kontor sköt upp mötet.
De erbjuder torsdag eller måndagen därefter.
Jag har god lust att slopa mötet helt och hållet.
Det är andra gången. De är så opålitliga.
- Antingen det eller vänta... - Lawrence.
Ring upp utrikesministern, tack.
Nu!
KRAV.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson