www.titlovi.com za moju nenu.
"Predsjednik je mogao osjetiti dolazak Šefa Osoblja
od samog povjetarca koji prave vrata kad se otvaraju,
i Predsjednik bi poželio da je pokucao, i Šef Osoblja je pomislio,
"Ja nisam tip osobe koji kuca i čeka",
i Predsjednik pomisli, "Volio bih kada bi sačekao", ali Šef Osoblja ignoriše ovo...
Sir... -Američki i feta. -Tuna.
Vodka za moju kancelariju. -Masline. -Suhe bobice...
Uh, zaustavi se. -Ikakav komentar? -Sviđa mi se.
To je baš jedno "Sviđa mi se." -Šta mislite o nekoj konstruktivnoj kritici?
Jednom, dvaput... -Nastavljamo. -Mislim, mogli biste... Mogli biste reći nešto.
Iznio sam svoje mišljenje već. -Samo baci pogled na svoju zadnju priču
ili onu prije nje, okej? -Džen, da li ti želiš čitati? -Možda pokrene neku raspravu
Ako kažete nešto naglas.
Mislim da ne. -Moglo bi.
Možete li, molim Vas, bar jednom, reći nešto?
Radionice, kao ova, su zasnovane na principu kolegijalnog pregleda.
Vođeni pregled. -Pokušavam da vodim. -Džen?
Profesore, ne želim da Vam smetam, ali,
pored prozivke, jedva išta da ste rekli u sat i po vremena.
Pa, nisam mogao da ne primijetim lutajuću tačku gledišta
u, jednostavno, amorfnoj rečenici. -Ne, moja tačka gledišta ne luta.
Pa, mijenja se u pola rečenice od Predsjednika do Šefa Osoblja,
Onda nazad, onda opet... -Da, namjerno. -Pa, riskirate da udaljite čitaoca.
Mislim da je taj rizik vrijedan nagrade.
Koja je nagrada? -Pa, um... nagrade je da ja... -Ja otkrivam protok
drugačije skupljenje svijesti. -Znaš?
Ja to zovem ultra-sveznanje. -To je cool riječ. -Je li iko još mario za tim
da Predsjednik i Šef Osoblja izgledaju kao da odgovaraju na misli jedan drugom
bez razgovora, načinom kojim to nije... moguće? -Mislim, reći ću to opet,
Svidjelo mi se, a ti si ušao u moj uži izbor za Pulitzer.
Ti nemaš pravo imati uži izbor za tuđu nagradu. -Da, vidi, u redu,
odgovaranje na misli nekoga drugog, nije greška. -Zasigurno je bila.
Ostavimo sa strane druge tačke gledišta i lutajuću tenziju i konverzacije
koji izgledaju kao da se odvijaju telepatski. -Čak ostavimo i sa strane
nekrofiliju Šefa Osoblja. -Okej, pa, onda nema priče. -Znaš li na šta mislim
kada kažem "udaljiti čitaoca"? -Naravno da znam, Ali to nije izbor koji ja pravim,
kao što je izbor svakog pisca, kao što je bio, um, Čauserov izbor, znaš,
čije pisanje stvarno smatram onim koje udaljava. -Da, pa, manje-više
jer je pisao srednjim engleskim, i škakljivo je, upoređivati se sa Čauserom.
Da, ali mi ne znamo da ja nisam sljedeći Čauser. -Znamo. -Uz dužno poštovanje,
nikada ne znate. -Uz dužno poštovanje, i ptice na grani znaju.
Vaš jedini roman nije čak dostupan ni u biblioteci kampusa. -Vi... vi ste ovdje.
Vi ste ovdje. -Glavni dokaz je da ste vi ovdje. -Činjenica da ste vi ovdje
znači da se niste baš trudili u srednjoj školi,
ili, iz bilo kojeg razloga, niste baš ulijevali mnogo nade.
Je li to zvučalo pregrubo? -Znate šta. -Nasmijat ću se samo. -Vi ste ovdje,
i čak da je vaša prisutnost na ovom osrednjem koledžu
u ovom tužnom, zaboravljenom gradu bila neka bizarna anomalija,
i imate obećanje genija, za šta bih dao bubreg da nemate, nikada neće isplivati.
Ja nisam dovoljno dobar pisac ili profesor istog da vam to znanje prenesem.
A kako to znam? Kako? -Jer ja, također, sam ovdje,
na Railton Koledžu, glavnom gradu mediokriteta.
Pa, željeli ste da pričam više.
Ko je? -Rad.
Isključi ga.
Hmm. -Stavila sam to u kantu za smeće prije 3 dana.
Nisam shvatila da ga želiš sačuvati. -Sačuvati?
Oh, ne, tu ima još članaka koje želim pročitati.
Um... radio si do kasno sinoć? -Mislim, nije baš to rad do kasno
samo zato što si ti već otišla spavati. -Eh, pa, ja sam profesor na fakultetu,
tako da raditi iza 4 sata je kasno.
Koga sada spašavaš? -Ima jedan momak Kalvin koji pravi scene.
Herb misli da treba biti izbačen, pa, inače,
nalazimo se s njegovom majkom i učiteljem...
Veoma si popularan jutros. -Jesam. -Zašto si kupila toliko banana?
Pokvarit će se, znaš. -Samo da te iznerviram.
Mislim da bi trebao nastaviti s tom bijedom samnice,
i, znaš, ne promijeniti ništa.
Ko nije bijedan, ha? -Biti odrasla osoba je 80% bijeda. -Ne, mislim da si ti na 80.
Ostatak nas se vrti od 30 do 40. -Trideset? Niko nije na 30. -Ja sam na 30.
Stvarno? -Trideset? -Pa, onda si nevjerovatno sretna.
Mislim da to nije istina.
Mislim da smo postali pomalo opsjednuti srećom. -Malo je previše.
Šta se dogodilo samo da se prebrodi dan?
Zanima me na kojem postotak bijede je bio ovaj čovjek. -Nadam se da je makar 90.
Treba mi jastuk. -Ako ljudi toliko žele da budu sretni,
zašto svi dokazi upućuju na suprotno? -Mislim, novine, suđenja,
društvene mreže... -Industrija bijede... To je golemo. -Milijarde.
Industrija sreće? -To je, najvjerovatnije, jedan čovjek iz Kanade,
koji pari jednoroge i snima ih za porniće sa strane.
Glavni grad mediokriteta? Stvarno?
Odlučio sam usprotiviti Vam se kao muško.
Muškarac muškarcu.
Jedna nam fali.
Oduvijek sam želio biti pisac.
Kada sam imao šest godina, napisao sam svoju prvu priču...
o Wall Street-u. -Vidi se. -Kada sam imao 12 godina,
Napisao sam svoj prvi roman. -Kad se ne osjećam dobro, pročitam ga.
Podsjeti me za šta sam stvoren.
I da ne mogu raditi ništa drugo.
Bartow? -Mislim da ne razumijete koliko je uvrjedljivo ono što ste rekli.
Bio sam nepažljiv sa svojim riječima.
Žao mi je, Bartow.
Je li u redu?
Da, u redu je.
Morat ću samo to imati na pismeno. -Šta? -Vaše izvinjenje, Trebat ću to
imati objavljeno na novinskoj stranici škole. -S potpisom.
Uh, e-potpis će također biti dovoljan.
Može li biti dovoljan e-srednji prst?
Dean Rose te je zvao? -Okej. -Šest puta. -Uh-huh. -Hoćeš li da ga pozovem za tebe?
Ne. -Jesi li mi kupila jogurt? -Nije Vaš dan za jogurt.
Da.
Pobogu, Rourke, ne skrivaj se iza humora, kao da bi mogao...
Zašto se odrasli uopšte trude prepirati? -Pa, ja se smijem. -Radio sam...
Nismo li naučili šta je marketinški svijet davno otkrio, da, nakon 49. godine,
ne mijenjamo svoje mišljenje ni o čemu? -Pa, šta nam onda preostaje?
Seksualni prestup? -Zapravo, to zvuči dobro.
Da jedino imaš zraka kada povrjeđuješ ženu.
Mislim da bi ti trebalo biti kristalno jasno dosad,
da je vaše vrijeme, gospodine, isteklo. -Oh, evo ga. -Polako, budimo oprezni.
Reći ću šta god želim. -Ne možete me ukinuti. Imam mandat. -Šupak si.
Ovo je zbog tebe i tvog djetinjastog ponašanja u odjeljenju.
Ne, ne, ne, ne, ne. -Inspirisan sam bio njime. -To je bila moja ideja.
Želim pažnju. "A partir du moment ouu l'absurdit est reconnue,
elle devient une passion." -Kami. Znači... -Jesi li dobio moj e-mail jutros?
Dobio sam dosta e-mailova jutros. -Vjerujem da jesi, Pametnjakoviću.
Pročitaj e-mail. -Zašto? -Rourke je prijavio zahtjev za novi kurs
na stranici škole za javno ocjenjivanje...
"Nenamjerna Mudrost Regionalnih Pisaca Mediokriteta".
Stavio me je na javni plan! -Zar nisi regionalna?
Tvoj izbor je izvrijeđati nas javno, pogotovo na otvorenom forumu,
jednostavno je nekorektno. -Nemamo manjak školovanih učitelja i objavljenih autora.
Navedi jednog. -Navest ću dva... -Sebe... i valjda Bili.
Moja knjiga soneta Džonatan Svift-a je postala mjerilo
rano-feminističke, 18-stoljetne poezije odgovora. -Uzaludno se trudiš
da obezvažiš moju zadnju deceniju karijere. -Deceniju?
Ta knjiga je izašla prije 25 godina, i kroz maglu se sjećam,
jer prvi e-mail koji sam ikad dobio
je bio račun slučajno poslat od strane tvog izdavača.
Niko nije bio dovoljno hrabar da izda tu knjigu. -Bila je ispred svog vremena.
Možda si trebala čekati. -Ti... -Ow! -Oh, sranje! Sranje. -Pusti bilježnicu.
Ali ima originalan rad unutra. -Ne ako je tvoj. -Ti... -Ow! -Oh!
Ew! -Oh, Bože, izvini. -Ja... -J-ja... -J-ja nisam... htjela.
Ja... Da li ćeš...? -Me tužiti? -Da! Želim svaki fening od prodaje tih pjesama.
Možeš ih sve strpati u ovaj mali džep.
Džil iz Jacob Rose-ovog ureda je zvala opet?
Dean Rose bi vas želio vidjeti odmah? -Reci joj da imam čas. -Rekla sam?
Rekla je nakon časa? -Oh. Onda imam još jedan čas. -Onda sam rekla to?
Onda je rekla da Vam je bolje da nije igranje badmintona s Tonijem?
I onda sam rekla, "Jesu li Vam ikada rekli da zamijenite šefa dok je zauzet
nečim drugim o čemu drugi ljudi ne trebaju znati?" -Onda je ušutila.
Hej, Daniele. -Nadam se da si donio svima električnih cigareta.
Da li si upravo potrčao?
Da li si spremna preuzeti ovu Kalvin situaciju?
Mislim da se ne bi trebao toliko radovati izbacivanju djeteta.
Ometa mi čas, baca stvari... -Ne pričaj o tome kako je nemiran moj sin
Kada je tvoj posao da smiruješ razred. -Ne. Moj posao je da podučavam,
A ja ne mogu raditi svoj posao ako trošim 80% svoje energije da umirim dijete...
Da li znaš da većina čokolade sadrži biljno ulje? -Ili čak masti životinja?
Lily, molim te. -Vidi, mi smo ovdje da razgovaramo o Kalvinu
i šta da učinimo u ovom važnom trenutku u njegovom životu, ali prvo, saslušajte me.
Francuska reguliše čokoladu.
Ne dozvoljavaju ništa osim čiste kakao tečnosti,
što je upravo ono što čokoladi daje bogat, ukusan šmek. -Francuska, zakonom,
kaže da mora biti barem 40%, ali to nije ni blizu dovoljno
za La Maison du Chocolat. -Ovo je uvezeno iz Francuske prošle sedmice,
i voljela bih da podijelim ovo s vama.
Prije nego što pojedete, Voljela bih da, um, osjetite prvo u ruci.
Samo, da osjetite tu težinu. -I onda, lagano stavite na jezik, i zadržite tu.
Pustite da se otopi u ustima. -Nevjerovatno, zar ne?
Mišel, odlična si učiteljica. -I očito je da si divna i brižna majka.
Vidi, želiš Kalvina izbačenog iz škole, to nije izvodivo,
ali on ne mora pohađati biologiju ove godine. -Može nadoknaditi na ljeto.
Malo se osjećam izmanipulisano ovom čokoladom. -Da, i ja isto osjećam.
Postoji zajedničko tlo.
Sviđa mi se šta ste rekli. -Ovo mjesto ne valja. -Treba se zatvoriti.
Hej, Džil. -Rekao je da bi volio ovo da pročitaš, i onda navališ.
Jedna molba. -Mogu li ovo sačuvati za uspomenu
na vremena kada su ljudi bili kulturni prema meni,
samo da bi mi postavili neku zamku? -Mislim da nije važno.
Pa, ništa nije važno. -To ne može biti naš standard.
Mnogo mi govori da ste doputovali skroz ovamo. -Cijenim to.
Shvatate ovo ozbiljno. -Jer, pogodi?
Shvatam to ozbiljno, i trebali bismo shvatati ozbiljno.
Jesmo li uznemireni? Naravno. -Ali šta moraš razumjeti je da Henk prolazi kroz
težak period sa svojim diverkulitisom. -Infekcija i upala debelog crijeva.
Potpuno razorenje utrobe. -Je li to izgovor? Ne, naravno da ne.
Naravno da nije. -Možda to neće iskaliti na tvog sina i na sve sa kojima se slaže,
pogotovo Henk.
Tako da smo na istoj stranici. -Razorenje utrobe? Stvarno?
Henk, ovaj članak, ovo je loše. -Siguran sam da su izokrenuli moje riječi.
Oh. -Ne, prilično je preneseni govor.
Pa, okomili su se na mene. -Ne spominju to.
Svaki telefonski poziv koji sam imao danas?
Predstavnici vijeća zahtijevaju da te izbacim s kampusa. -Možda da im objasniš
samo koliko je nemoćna tvoja pozicija? -Mislim da će razumjeti.
Volio bih kada bih mogao. -Učinilo bi mi život mnogo lakšim.
Pa, mislim da je to dobra stvar. -Obznanit ću to.
Možda Railton može postati svjetlost, utočište za, veoma lijene studente.
Samo se izvini djetetu i roditeljima,
učini da ovo nestane, ne treba mi ovo danas. -Ne, neću se izvinjavati.
Misliš, osim ako ne nazoveš zgradu po meni... -A ne spavaonicu.
Ne želim nijednog od ovih debila u svojoj zgradi. -Jakob? -Predsjednik je tu.
Reci mu da mi nije žao. -Henk! -Ovdje se ne radi o tebi i tvojoj maloj situaciji.
Odnijet ću ovo u sobu za konferencije. -Molim te reci William-Stevenses
da ću se vratiti istog časa.
Da li je Grejsi stvarno zaslužila svo to izazivanje? "Zaslužiti".
Nije da vjeruješ u "Zaslužiti" još uvijek? -Nepravedan je svijet,
Neću izravnati stvari s par znakova pažnje.
Znaš... mandat ne znači ne možeš dobiti šamar.
Ne, samo znači da ne mogu nikada, ikada, dobiti otkaz. -Ne znači čak ni to.
Tako se bar čini. -Znači bezuspješno pokušavaš da dobiješ otkaz?
Misliš da pokušavam dobiti otkaz? -Da li si se izvinio djetetu? -Za šta?
Misliš da ovo nema nikakve veze s onim člankom
za koji se praviš da ne nosiš sa sobom? -Ništa ne nosim sa sobom.
Ne? Znači ako... -Ne, ne! -Možda je tu. -Ne znam.
Moj otac se umirovljuje. -Velika je to stvar. -Dovoljno velika
Za najveće novine u državi da stave to na naslovnu stranu dijela umjetnosti.
Super za njega.
Također, saznao sam s naslovne stranice odjela za umjetnosti. -Dobro po mene.
A ti se osjećaš...? -Nikako. -I onaj ispad u razredu?
Nije povezano. -Zapravo, bio je dobar osjećaj. -Rekao sam istinu.
Mislim da sam inspirisao samog sebe. -Da kažeš još više istine? -To nije dobro.
Da radim na svom romanu. -Oh, odlično!
Pa, volim kada započneš raditi na svom drugom romanu.
Obično je predivno u našem braku.
Kakav ti je bio dan?
Džuli svraća. -Ne znam zašto.
Ja znam. -To je zbog proklete djece. -Ne mrze svoje roditelje...
Makar ne dovoljno da ih nikad više ne pitaju za nešto. -Da, razumijem.
Problem je, moja generacija roditlelja...
Mi ne smijemo dopustiti djeci da osjete ikakvu bol. -To je začarani krug,
ali da stane, potrebno je hrabrosti i odvažnosti.
Ne. Nema šanse. Na tebe je red.
Ne mogu pitati majku dvaput za novac u šest mjeseci. -Ne mogu to.
Zašto ne? Upravo je postala glavni menadžer. -Da, Kruga K!
Nije pošteno! -Dobro!
Znam svog tatu. -Vratit će mi ovo. -Pa, tvoja mama je ona
koja vodi brigu o finansijama, zar ne? -On vjerovatno neće ni primijetiti
da nam je posudila novac. -To je istina. -Ne primjećuje ništa.
Kada mi je dala novac za Kankun, rekla mi je ako posudim novac još jednom,
da će me natjerati da naučim koristiti Quicken. -Što nisam ja, razumiješ?
Znam... -Znam. -Mora biti tata.
Riječ je o poštovanju. -Grejsi, zašto te ove stvari još uvijek muče?
Znaš kakav je. -Zašto je nešto pogrešno nije bitno da se stvari isprave
Ne mogu ništa uraditi po tom pitanju. -Naravno da ne možeš.
Henkovo radno mjesto. -Pregled tečaja pada pod njegovu nadležnost.
Sve dok je on na poziciji, ništa ozbiljno ne može biti pokrenuto
protiv njega ili bilo koga drugog. "Sve dok je na poziciji"? -Ozbiljno?
Henk je također tvoj problem.
Mislim, postoji osoba tu.
Bilo je vrijeme kada mi nisi mogao odoljeti.
Niko nije mogao.
Oprostite mom upadanju. -Ured predsjednika mi je rekao da Vas obavijestim
da je objasnio hitnost ove situacije glavnom vijeću,
i povjerenici će se sastati naredne sedmice. -Kada otkriješ o čemu je riječ,
odmah rasčisti to istog dana. -Hoću.
Ovo nije vezano za napad na Henka bilježnicom? -Jer on...
Je sam to tražio pomalo. -Jedan dan, upoznat ću profesora engleskog
koji razumije da svijet je pun ljudi i ideja... -Možeš samo reći da ili ne.
Nema potrebe biti uvrjedljiv.
Je li o Rourkijevom novom kursu? -Oh, moj Bože.
Kažem vam ljudi, ovo je najbolja stvar koja se dogodila našem odjelu.
Grejsi, ovo je veoma ozbiljno, i moram reći,
nije nam svejedno da kujemo plan iz Henkovih leđa. -To je dobra ideja.
U redu. Da vidimo šta možemo izvući.
Ovo nije nešto što možemo shvatiti olako, a također je i najbolja stvar za studente.
Bože, Grejsi, Čini se kao mnogo rizika za ne tako veliku nagradu.
U redu, ako ti podržavaš Henkovu relegaciju,
Zamijenit ću mjesta s tobom na redu čekanja za godišnji ormor.
Henk, tvoj telefon.
Da? Zdravo, Spenki. -Bili. -Koliko si pijana?
Mnogo, ali šta te briga, kurvin sine. -Hej, da li si napisao
onu preporuku za moju kćerku? -Napisat ću. Nećeš. -Ne želim da Meg živi
ovaj prokleti život u ovom prokletom gradu.
Ugh. Šta ti znaš o odgajanju djeteta? -Nisi čak imao ni oca. -Jesam.
Bio si u pelenama kad te je debil napustio. -Bilo mi je 14.
Nisi kćerku čak ni na koledž poslao. -Kako se uopšte ona zove?
Volio bih da ne spominješ moju kćerku.
Bili? -Jesi li tu? Kako da mi uvijek dopuštaš ovako da ti se obraćam?
Vidi, samo nemoj pisati preporuku, iako niko ne zna šta se može desiti sutra.
Sutra? -Šta će se desiti sutra? -Da li ćeš biti smijenjen?
I šta onda to znači? -Bit ću smijenjen. -Ja mislim
Da je to mukotrpna procedura ovih dana.
Pa, ako ja nisam na poziciji, lakše me je onda otpustiti,
i ako dobijem otkaz, to je kraj moje akademske karijere.
Smiješ se. -Zar?
Je li to, um, prilika za tebe da
postaneš glavni asistent škole u Arlyle-u još uvijek?
Ozbiljno?
Um...
Mislim, tome ima već nekoliko mjeseci, pa ne znam... -Ne znam. -Mislim...
Da, mogu pitati.
New York. -Bože. -Da li je stvarno vrijeme?
MOMA, umjesto Roger's Art.
Peter Luger's umjesto Outback. -Mm...
Mislim, bili bismo malo bliže tvom ocu. -To je grad od osam miliona ljudi.
Mislim da ga mogu zaobići. -Ne znam. -Vidjeli smo Catherine Keener dvaput.
Znaš da li da napraviš pokret svaki put kad ja kažem "Catherine Keener"?
Samo nastavi, vidi šta ćeš dobiti
Da? Zdravo. Da li je na slušalici Profesor Devereaux Jr.? -Samo Profesor Devereaux.
Nikad nije bilo zabune. Da. Zdravo, Profesor Devereaux.
Ovdje Marnie Cole iz ureda Vašeg oca.
Um, žao mi je što Vam ovako smetam, ali... -Da? Stefani mi je rekla da nazovem
i kažem Vam da je napustila Vašeg oca. -Stefani? Je li to kućepaziteljica?
To mu je žena. -Uh, okej, pa, izgleda da će morati oženiti treću ženu.
Pa, to mu je bila treća žena. -Pa, želim joj sve najbolje onda.
Pa, nije baš najbolje vrijeme za njega da bude sam. -Mislim da mu je potrebna pomoć.
Marni, um, žao mi je. -U budućnosti, možeš li ovakve ostaviti poruke
sekretarici u uredu, okej? 'Jer ovo je moj privatni fon.
Ovo je samo za prijatelje, posao, porodicu i marketinške pozive.
U redu? Imaš li onaj drugi broj? Imam, ali on je član obitelji.
Pa, onda me može pozvati. To bi bilo po prvi put u 15 godina.
Prijavljujem to na sporedni budžet. -Dobro. -Prvi je bio veoma dosadan.
Možeš li mi izbaciti zahtjeve za brucoše i dodijeliti završnim pet profesora, ili...
ili četiri profesora s još malo ispomoći? -Treba mi odgovor ili ću pogađati. -Oh...
ovo je zabavno. -Sviđa mi se što ovo radimo svake godine.
Znaš, možemo preskočiti dio gdje ti prijetiš da ćeš smanjiti moj dio
i odmah doći do dijela gdje mi dadneš puni budžet. -Imam turšija ligu fantazije
koja se zagrijava. -Nemam vremena za ovo.
Šta?
Jakobe, šta je bilo? -Možda si primijetio
da je pola škola u ovoj državi bankrotiralo.
Primijetio sam da izlaze na večeru mnogo rjeđe. -Pa, razmisli
šta možeš uraditi s tri manje profesora.
Ako sam još uvijek na poziciji za sat vremena, uradit ću to.
Uh, prvo, Voljela bih, um, Voljela bih spomenuti, iako sam potpuno agnostična
povodom glasanja koje će uskoro zauzeti mjesto...
Paule, možeš li nam se pridružiti? -Hvala. Hvala. -Um, bila sam pitana...
od strane Dean Rose... -Da, naravno. -Da sazovem ovaj sastanak i glasanje.
Čuo sam da je bilo govora o smjenjivanju mene s pozicije.
Ja samo... Nisam želio da to propustim. -Isuse, Bili. -Oh, koja je pobogu razlika?
Pa, um, Profesor Wheemer se složio da nastavi. -Stvarno nisam. -Weiner?
Ona nije profesor. -Ona prikazuje filmove. -Kako je to podučavanje?
Ona je projekcionist. -Okej, "Wheemer" sa "M", i ne želim da vodim ovo.
Ne bih. -Nije fer. -Ljudi širom svijeta nemaju pristup slobodi govora,
i ja se trebam osjećati slobodno hodati okolo i spominjati kojekakve gluposti?
Sramotno je. -Okej, hvala, shvatili smo. Kreni, odmah.
Okej, tu smo za glasanje o nepovjerenju za predstojnika odjela, za pojedine događaje
koji su se izdešavali zadnjih nekoliko dana, i sada se očekivano postavio.
Da li bi optuženi volio nešto reći u svoju odbranu prije glasanja? -Optuženi?
Nizak udarac. -Jodie Foster. Dobila je oskara za taj film.
Gledamo ga na našim časovima muško-ženskih odnosa.
Nova trgovačka komora Bedforda prezire taj film. -Usmrtila je Moby Dick ture.
Okej, možemo li molim vas...? -Da, optuženi bi volio nešto iznijeti.
Dijete na koje sam povikao... okej... ubio je moju gospodaricu.
To je bilo prije mnogo godina, i zakleo sam se na osvetu, i sada je imam,
i osjećaj je prazan, na koji roman predviđa.
Pitanje je jednostavno, da ili ne. -Da li bi Henk trebao biti smijenjen?
"Aye" znači "da". -Možete li samo reći da?
Kratak odgovor, da, s naredbom za upozorenje. -Zahtijeva glas.
Možete napraviti taj pokret, ali ne dok ne bude poziv za novi biznis.
A pretpostavljam da možete biti podržani. -Podržavam da pokret "aye" znači "yes".
Pa, nije poziv za novi biznis. -Doslovno je sad to objašnjeno.
Isuse Kriste, ljudi. "Aye" onda! -Znači oko za oko onda?
Streljački vod. -Nikada nije poslao jednu osobu... Već cijeli vod.
Zajednički trud čini ovo nečim za šta se svi vezuju...
Kao lavovi što raskomadaju gazelu. -Ponos.
Dobra vremena. -Okej, to je jedno da, ne, još jedno da...
još jedno da, i to je to.
To je tri da, ne, i ostali su suzdržani.
Pa, "da" je presudilo. -Henk je zvanično smijenjen.
Čekaj. -Ko ga nasljeđuje?
Zašto... -Zašto se ne iskoristimo ovo vrijeme da porazgovaramo o tome,
i nađemo se opet sutra, u isto vrijeme?
Ljubav je kao more
Nosi te tamo odakle si došao -
Ljubav je kao oblak
Nestane pa se vrati -
Izgleda da sam napokon potopio svoj brod.
To je prvi put da sam cijeli odjel učinio sretnim.
Pa, ja se ne bih toliko stresirala. -Gotovo. -Jer...
Zvala sam Tom Leska... i još nisu popunili poziciju na Arlyle.
Nije mi tehnički ponudio posao ali, ali je zasigurno zvučao da ću imati priliku.
Whoa. -Da, znam.
To je samo... logistika. -Mislim, naša... kćerka je ovdje,
i moja mama. -Postoji nekoliko stvari o kojima trebamo... -Moramo porazgovarati,
srediti ih. -Nemoj. Nemoj. Nemoj to raditi. -Nemoj to raditi.
Zapravo, to je moja greška.
Gdje ideš? -Idem trčati. -Šta? 11 je sati. -Već si trčala danas. -Rakuni su napolju!
Da li je to bila šala? -Uh-uh.
Zaboravila sam da nisi u stanju napustiti ovaj grad
iz razloga koji će, samo u budućnosti biti jasni, tvom budućem psihoterapeutu.
Naučila sam prije mnogo godina, samo sam zaboravila. -Stoga, sramim se.
Dobro jutro. -Hej.
Um, napravila sam kafu.
Hvala. -Došla si rano jutros ovdje da mi napraviš kafu?
Samo sam željela da doručkujem zajedno s vama.
Također sam ti htjela reći, um, vidjela sam Stejsi Rose u supermarketu danas.
Ne znam je li ti Dean Rose spomenuo to? -Nije. -Pa, pozdravila vas je.
Želi da svi dođemo na večeru. -Cijela ekipa.
Da li želiš igrati Bananagrama? -Sjećaš li se kad smo ovo radili prije škole?
Da, svakako.
Oh, um... -Također sam ti htjela reći, Russell je zapravo dobio
prilično zanimljivu priliku. -Oh? -Da, da, prilično interesantne stvari,
i stvarno je novi nivo, i može ući na prizemlje. -Prizemni nivo, to zvuči...
To zvuči nisko za novi level. -Jesi li sigurna da je dobio pravi ulaz?
To je urnebesno. -Um... da, ne, samo bi zahtijevalo
da ne dobije isplatu neku vrijeme, u tome je stvar. -Sranje. -Da.
Znači samo pokušavamo odgonetnuti kako da dođemo odavdje do tamo u međuvremenu.
Znaš šta? -Mislim da mogu pomoći.
Stvarno? -Da. Mislim, moje razmišljanje je
šta ako bi Russell uzeo manje interesantan posao,
ali istovremeno onaj koji plaća odmah? -Tata! -Vidiš, radim proračun,
i mislim da, zapravo, to funkcioniše super.
Ne praviš proračune, samo si šupak. -Sad nije vrijeme, u redu,
jer moram štedjeti za mirovinu. -Nikad nije pravo vrijeme -Dužan sam ti to,
inače postajem ovisan o tebi i živim u tvojoj kući.
"Majkl je iskusio 4:00 ujutro drugačije kao odrastao
Alarm je značio trening hokeja i prijatelji a sada znači krave
i početak još jedne smjene na ranču..." -Okej, hajmo pričati. -Mislite mi, ili...?
Da, šta svi mislimo o ovom pismu od Bartow-a?
Da li pitate nas? -Jer mislim da je donio neke stvarno dobre zaključke.
U redu, nabroji jedan.
Da zaslužujemo učitelja koji vjeruje u nas.
To zvuči lijepo. -Mislim, sve je u pismu, Profesore.
"Ja, Bartow Williams-Stevens, sam prinuđen da napišem ovo otvoreno pismo
jer ste me osramotili i osjećam se užasno."
U redu, ne moraš reći da se osjećaš užasno.
To je prirodan ishod kada si osramoćen, tako da... repeticija.
"Vjerujem da zaslužujemo učitelje koji vjeruju u nas." -To je mnogo vjerovanja.
Prekomjerno korištenje riječi umanjuje njenu vrijednost.
Pa, užasno je napisano, što je loše, jer je donio neke dobre zaključke.
Kalvin je upravo razbio prozor u hodniku. -Šta? -Rekao sam ti. Jesam rekao?
Rekao sam da dijete treba biti izbačeno, i onda si nas šarmirala.
Situacija nije zahtijevala umirivanje, trebala je odlučnu radnju.
Nisi ništa riješila.
Možemo li ovo završiti brzo jer sam na suđenju za 15 minuta?
"Pakao je ispražnjen i svi đavoli su tu." -U redu.
Pravila su jednostavna množina pobjeđuje.
Možete glasati za bilo koga, čak i za sebe.
Nakon što su glasovi prijavljeni i skupljeni, nema mijenjanja glasova.
Odluka je finalna. -Pišete na crtu... -Bez šaranja, Paule...
I presavijte jednom. -Ne četiri puta. -U redu, jesu li svi razumjeli?
Pobogu, zahtijevam da čujem glasove množine. -Aye. -Hej! Vidi, uspjeli ste!
U redu, hajde.
U redu. -Idemo.
Jedan glas za Džun. -Jedan glas za Teddy-a. -Glasao si za sebe?
Dogovorili smo se sinoć... -Da, dogovorili smo se da glasamo za mene.
Zašto bismo se dogovorili da glasamo za tebe?
To nema smisla. -Postoje komplikacije. -Hej, hej, hej, hej.
Možete li nastaviti da kujete mračne planove u svojoj pećini a ne na poslu?
Jedan glas za mene?
Jedan glas za "Henk. Ha ha, propali svi dabogda." -Prokleti svi bili.
Jedan glas za novi iPad. -Ovo eventualno završi kod Djed Mraza, jel' tako?
Jedan glas za Rourke. -Laganica, nikakav problem. -Jao.
I još jedan glas za Henk-a.
Henk? -Čekaj, šta se upravo desilo? -Ja...
Mislio sam da bacam svoj glas, um, kao da sam suzdržan,
jer, kao što već znate iz mog eseja, "Umjetnost Suzdržanosti"... -I to je to.
Čekaj, šta? -Da, jedina osoba s više od jednim glasom je...
Henk.
Henk je naš novi predsjedavajući. -Nov mandat od tri godine upravo počinje...
sada. -Žao mi je.
Moj poen. -Šta? -Puknuće meniskusa. -Ali mogao si je stići!
Ne bez pravljenja koraka. -Mogao si se nageti kao čajnik.
Sada hodaš. -Da serviram! To je drugačije. -Samo jednom, volio bih igrati fer.
Moj poen.
Zanima me da li je zabranjena slika seksualne politike
ona koja čini seks boljim. -Više je na riziku. -Možda je seks...
upravo isti... i ti gubiš dodira s partnerom kao ljudsko biće
zbog starosti i rastuće bešćutnosti. -Da, razmišljao sam o tome,
ali više žena mi je reklo -Postajem bolji bludnik. -Više žena.
A one nemaju ništa od toga. -Nisu morale da kažu to.
Zašto ne možemo tenisa igrati većinu dana, i onda sve ostalo u jednom satu?
Zamisli svoj savršen život. -Naslikaj živu sliku. -Nacrtaj je na onom zidu.
Šta vidiš?
Ne mogu napredovati na onom bijelom zidu. -To je... to je... to je umirujuće.
Plašim se toga... mirovina mog oca će uznemiriti
ovaj delikatni balans što imamo.
On je otišao i prestali smo pričati.
Mislim da osjećam kajanje. -Sve ove godine,
Nisam potpuno cijenio ono što nisam imao.
Više žena.
Hej, pogodi šta. -Trčim.
Stavili su me na čelo opet. -Još tri godine.
Započeo sam šalu -Koja je ostavila svijet cijelu u plaču... -
Vidimo se kući. -Ali nisam vidio...
Da je šala bila na moj račun
Imam čudan osjećaj da ćeš završiti u zatvoru. -Ili bolnici.
Hej, hej, hej! To nisu moje stvari. -Prijatno.
Tvoj bivši muž nas je napustio. -Napustio je tebe. -Ja sam Predsjednik Dickie Pope.
Šta je njemu? -Prijatelj mi je rekao da će biti izmjene.
Možeš li se ne ponašati kao ti i biti iskren s nama jedan momenat?
Da li mrziš ovdje? -Uzimam pravo petog. -Daj! Je li želiš ovo?
Taj čovjek je predsjednik engleskog odjela. -Moja srdžba nema kuda da ide.
Nema krova nad glavom. -Jason! -Idem u New York da radim intervju u Arlyle školi.
Moj život je ovdje. -Tvoj život se može kretati.
Moja mama je ovdje. -Ne pričaš s njom. Ja sam tu!
Henk, znaš šta? Mislim da osjetim papriku. -To je blago.
Preuzeto sa www.titlovi.com 2fahija
Preuzeto sa www.titlovi.com