-Tyrkiets økonomi… -Inflationen i Tyrkiet…
Det dobbelte af de officielle statistiske tal…
Prisstigning…
Kors, der er intet i tv. Det er kvælende. Se engang.
På den ene kanal er alt fantastisk. På den anden taler de om katastrofer.
Her er vi helt oppe at støde, og her skraber vi bunden.
Det driver mig til vanvid.
Der kommer regningen.
Den ankommer samme dag hver måned. På minuttet. Det slår aldrig fejl.
900 lira?
Hvordan bliver det 900 lira? Det er løgn. Lad mig tjekke igen.
Det er stadig 900 lira. Det er umuligt. 900 lira for den her lille lejlighed?
Står der 90? Nej, der står endnu et nul. Åh gud. Åh gud.
Åh gud! Åh gud!
Venner, jeg er på spanden!
Hjælp mig! Jeg er på spanden! Jeg er blevet forrådt!
-Hvad er der galt, Recep? -Jeg har fået en elregning på 900, Salih!
Jeg plejede at betale 50 lira! Hvad med dig?
-Jeg får ikke regninger. -Hvad?
Jeg har været uden strøm i tre måneder. Jeg kunne ikke betale.
Gode gud, gør en ende på min elendighed! Jeg springer ud…
-Hvad i alverden? -Væk! Jeg får en levering!
Dig og dine leveringer! Jeg har fået en elregning på 900 lira!
-Halime. Hvor høj er din regning? -Den er på 200!
Har du koblet dig til min måler?
-Nasser du på mig? -Vrøvl! Flyt dig!
Få dine leveringer andetsteds. Gør mig ikke vred.
Jeg kaster mig selv ud herfra! Venner, venner!
Fortæl Nurullah, at jeg går ind og begår selvmord.
-Hold nu op, Recep. -Jeg tager mit eget liv.
Jeg begår selvmord.
-Du godeste. -Hvordan går det, broder?
Mange tak. Gud velsigne vores kære. Gud velsigne vores kære, Nurullah.
Tal ikke sådan. Du gør mig oprevet.
Jeg tjener kun 400 lira om måneden. Jeg kan ikke betale 900 lira.
Er det her måske et kraftværk?
Et industrielt anlæg? En fabrik?
Det er en luset toværelseslejlighed. Det gør mig meget vred.
-Du overskred måske 150 kilowatt-grænsen. -Hvor skulle jeg vide det fra? Hvorfra?
Jeg har ikke en elmåler proppet op bagi. Jeg har kun tændt for to pærer.
Jeg har kun to lys tændt, Nurullah. De er stadig tændt. Sluk dem. Hurtigt.
Jeg er dødsdømt med næste regning.
Gud forbyde enhver, der tænder lys fra nu af. Alle og enhver.
Den forbandede Thomas Edison og Nikola Tesla med!
-Fald ned, broder. -Sparetider. Jeg er træt af det.
Jeg genopvarmede min pizza i går aftes ved at stryge den mellem min skjorte.
Jeg tørrer strømper i ovnen sammen med mit bagværk.
Sådan er mit liv, Nurullah!
Skal jeg lægge mig ned og dø? Har jeg ikke ret til at leve?
Fald ned. Du stresser mig.
Fra nu af bruger jeg kun gaslamper.
Jeg vil vandre omkring med stearinlys som de gamle britiske konger.
Tjek i min bedstemors mahognikiste. Der burde være nogle gaslamper. Find dem.
Det er en skandale. Jeg fortjener at leve som et menneske!
Har du fundet dem endnu? Ødelæg ikke hendes kiste. Pas på.
Heldet er med dig, broder. Her ligger et skøde.
Lad de ting være, og find gaslampen.
-Vidste du ikke besked? -Hvad vil du med det skøde?
-Jeg vil have en gaslampe. -Havde din bedstemor andre arvinger?
-Nej. -Så er skødet dit.
Jeg vil ikke have noget at gøre med et skøde.
-Materielle goder interesserer mig ikke. -Se nu på det.
Du er jo som besat. Der står noget om landsbyen Yutan.
Det er bedstemors hus, som jeg besøgte som barn. Det er faldefærdigt.
Nøglen er her. Lad os besøge landsbyen.
Jeg er deprimeret nok allerede. Jeg magter ikke landsbylivet.
Lidt frisk luft og jord under fødderne. Vi glemmer alt om elregninger.
Du gør mig helt vred igen. Jeg får tics. Jeg havde lige glemt det.
Sig ikke nej. Vi tager til landsbyen.
-Nej, Nurullah. -Kom nu.
-Aldrig. -Kom nu. Sig ikke nej. Kom nu.
-Tig lidt mere. -Det bliver godt.
-Tig lidt mere. -Kom nu, Recep.
Godt så. Pak min kuffert.
Salih. Klargør noget mad til turen.
Hold da helt op. Se nu der. Jeg er glad for, at du insisterede.
Det er utroligt. Jeg kan dufte bedstemor her.
Ja, her lugter af gødning, men jeg kan stadig dufte hende.
Det er faldefærdigt. Vi får aldrig sat det i stand.
Det vil kun tage dig nogle få dage.
-Skal jeg gøre det? -Skal jeg da?
Er du ikke min assistent? Sæt i gang.
Fint, jeg hjælper til. Kom så. Gå i gang. Kom så.
Ja, det her er godt.
Arbejd så.
Arbejd. Mal pænt.
Ja, hæng det der. Hæng det fast på sømmet.
Det er for langt. Tag det ned, og bind en god knude.
Bandt du knuden? Hæng det op. Lad mig lige se.
Det ser vidunderligt ud. Helt perfekt.
-Det er fint her. -Hvad i alverden er det?
Hallo! Hallo!
-Hvad siger han? -Hvad foregår der?
Jeg forstår dig ikke!
-Hvad forstår du ikke? -Du grynter og råber op!
Er vi måske gamle militærvenner? Hvad er der med dig?
Godt så, dame. Lad os ikke skændes.
Det her er privat grund. I kan ikke bare campere hvor som helst.
Campingpladsen er dernede. Af sted!
-Bland dig udenom. -Stop, Ezgi.
Hvad er det, du siger? Jeg forstår ikke, så jeg kommer over.
Hvad er dit problem?
Du virker hysterisk og har vist mentale problemer.
Det er ikke en campingplads, men privat grund.
-Det ved jeg godt. Jeg ejer den her grund. -Ejer du den?
-Ja. -Ifølge hvem?
-Ifølge mig. Den tilhørte min bedstefar. -Jeg arvede stedet her fra min bedstemor.
-Hvorfor praler du? Hvad nytter det? -Hold op. Hvem tror du, at du er?
Bland dig udenom. Det her er ikke din grund.
Det er underordnet, hvem der ejer den.
Fint, så er vi naboer. Som man siger: "Ingen er rige nok til at undvære naboer."
En dag står du og mangler citroner, og en dag mangler jeg salt.
Så beklager du dig over ondt i ryggen efter udendørsarbejdet.
Du har ondt i nakken og beder om en skuldermassage med yoghurt.
-Og så vil du lede efter mig. -Hvad snakker du om?
Hvorfor skulle jeg sige det? Vi har ikke brug for noget.
Er du med? Vi blander os begge udenom. Vi gør bedst ved at undgå hinanden.
Vi kom for fred og ro, og jeg ryster allerede.
Det er skidt, at vi kom skævt ind på hinanden. Meget skidt.
Er du med? Gå så med dig. Tak.
Jeg vil ikke have noget med dig at gøre. Den heks.
-Hvabehar? -Undskyld?
-Sagde du noget lige før? -Ja, jeg sladrede om dig, og hvad så?
Den her mand er min ven, og det her er min grund.
Må jeg ikke sladre lidt for mig selv?
Du skal ikke bestemme over andre. Lad os være i fred!
Gør som du vil. Jeg er ligeglad. Bare hold dig væk fra mig. Smut så.
Slap du af, så sladrer jeg videre herovre.
"Jeg arvede grunden fra min bedstefar." Som om.
-Jeg får nogle sære tanker. -Om hvad?
Tænk, hvis der skete noget mellem vores bedsteforældre.
-Hvordan er det muligt? -Alt er muligt.
Huset er i elendig stand Vi renoverer, mens vi kan
Nabodamerne er lede Receps øjenbryn er vrede
-Hej, brødre. -Hej.
-Sid ned, Nurullah. -Hej. Velkommen. Kan I sidde derovre?
-Hvorfor? -Det her bord er reserveret.
Reserver folk borde? Er det her måske storbyen, knægt?
Du er ny her og ved ikke,
at bordet er reserveret til landsbyens overhoved og ingen andre.
Rend mig. Overhovedets plads er på kontoret.
Hvilket overhoved reserverer borde?
Hvad er et overhoved, og hvorfor er han så speciel?
-Vælger man ikke et overhoved? -Jo.
I har ret, men han er anderledes. Sidder andre her, går det ud over mig.
Fra nu af er jeg også anderledes. Fat det. Jeg sidder også her. Færdig.
-Sid ned, Nurullah. -Okay.
-Vil I have noget? -Har du pulverjuice?
-Ja, hvilken slags? -Kiwi.
-Jeg vil bede om lidt te. -Okay.
Se. Man finder aldrig kiwi-pulverjuice på luksusrestauranter.
-Men det kan man altid få i et tehus. -Jeg foretrækker sort te.
-Ercan. -Hr. Overhoved.
Hvad sker der?
Jeg blev ringet op af min assistent. Det her er ikke godt, Ercan.
-Bring mig en kop te. -Javel.
Hvad så? Har du et problem?
-Hvad? -Du brokkede dig lige før.
Lad tjeneren være. Hvis du har et problem, så tal med mig.
Jeg har intet problem. Jeg er landsbyens overhoved. Hvem er du?
Og jeg ejer en grund her. Vi er folket.
-Er du med? Jeg hedder Recep Ivedik. -Hold da op.
Hør her. Da jeg kørte herhen, tænkte jeg:
"Jeg kender det ansigt og de øjenbryn et sted fra."
Husker du mig ikke, Recep?
-Nej, hvem er du helt præcist? -Det er mig, Asim.
Du kom her hver sommer, og så legede vi.
Vi spillede fodbold og smed sten efter hinanden. Husker du ikke?
Jeg husker det svagt. Er du ikke landsbytossen, Asim?
Jeg gav ham kraniebrud. Du fik 28 sting.
Ja, det er mig. Se. Der er stadig 28 sting.
Jeg kom mig først efter to dage.
-Er du overhovedet nu? -Folket har stemt på mig tre gange i træk.
-Jeres valg stinker. -Jeg står til tjeneste, Recep.
Alle disse fine folk stemte på mig.
Da jeg sagde, jeg ikke stillede op i år, græd og klynkede folk.
Jeg ville arbejde igen. Jeg er ejendomsmægler og har et firma.
-Men jeg har ikke tid til det. -I politikere klager altid over det samme.
I har ikke tid til jeres eget arbejde, da I vier al tid og energi til folket.
Godt sagt, Recep. Kom og del brochurerne ud til mit folk.
Recep, de her er til dig.
-Hvad er det? -Landsbyen tiltrækker store investorer.
Deres repræsentanter kommer i morgen.
-Her? -Hvis du har tid.
-Kom endelig. -Ja, hvis vi har tid.
-Ikke, Nurullah? -Vi kommer.
Det var en fornøjelse. Hallo, Ercan!
Eftersom du gav mit bord til Recep, betaler han for teen. Hav en god dag.
Gode gud. Tæver jeg ham nu eller i morgen? Fjols.
Han har altid været sådan.
Når han satte bedstemors køer på græs, mistede han altid nogle.
Senere fandt vi ud af, at han solgte dem under gambling. Det røvhul.
Vi ses, røvhul. Hav det godt, røvhul.
Hej, hvordan går det?
-Fint. -Skal du hjem?
-Ja. -Hils din far.
-Farvel. -Farvel.
Jeg har slet ikke fået sovet. Pokkers. Jeg er så utilpas lige nu.
Nabokvinden går mig på nerverne. Man siger: "Vælg naboen før huset."
Jeg var glad, indtil hun kom. Den blåøjede og blonde plage.
Kors.
Han snorker som en bulldog.
Nurullah. Nurullah.
-Hvad? -Stå op og gå udenfor.
-Hvorhen? -Pas. Din tallerken står derude.
Du har vand og mad derude. Hurtigt.
-Hvor skal jeg sove? -Sov ude i stalden.
-I stalden? -Du snorker som en bøffel.
Gå derud. Ud.
"Nu lukker sig mit øje. Gud fader i det høje." Sådan.
Nurullah. Nurullah.
Vågn så op. Der var du, din bøffel.
-Du bad mig sove herude. -Godmorgen. Vi tager hen i tehuset.
Hvad laver de derovre?
Du godeste.
-Hejsa. Hvad laver I derovre? -Vi laver en solhilsen. Hvad vil du?
-En solhilsen? -Ja.
Hils fra mig. God dag.
-Der er møde i tehuset. -Og?
De uddelte brochurer i går. Det vedgår åbenbart grundejerne.
-Fint. -Du er måske interesseret.
Du er jo grundejer. Jeg lægger brochuren her.
Hvorfor det? Vent, jeg kommer hen.
Jeg lægger den her, så kan du tage den.
Han smed den som et dyr.
-Tosse. -Utroligt.
-Kom så. Kluk, kluk. -Hallo.
Kom. Kluk, kluk.
-Stop det. Du gør mig rasende. -Kluk, kluk.
Skrid tilbage til dit hus!
-Pas på jer selv. -Gud hjælpe mig!
Ærede landsbyboere i Yutan!
Dette er et historisk øjeblik i landsbyens historie.
Jeg præsenterer hermed Erdem Çökelek, som er arving
og prins af Holdingselskabet Haps Holding, som vil fortælle om dette store projekt.
-Værsgo. -Tak, overhoved.
Ærede deltager og landsbyboere.
Som I ved, har Haps Holding altid været dedikeret til at bringe værdi til landet.
Det har været vores løfte til nationen.
Derfor ønsker vi at promovere jeres berømte helbredende mudder verden over.
I kalder det vist "Yutan-mudder".
-Undskyld mig. -Ja, kære landsbyboer.
Taler De om mudderet, som vi husker fra vores barndom,
ovre ved klipperne, hvor bøflerne skider?
Ja, mudderet ovre ved klipperne.
-Er det helbredende? -Aner det ikke.
Fortsæt. Jeg stopper Dem med flere spørgsmål.
Altid en fornøjelse. Hvor nåede jeg til?
Hele verden skal kende til det mineralholdige helbredende mudder
takket være min onkels enestående lederskab.
Hvordan gør vi det? Med det her projekt: Yutanbiance Termalbade og Resort!
Som I kan se, ærede landsbyboere,
ligger resortet på et 150.000 kvm stort område.
Aha. Ser du det, Nurullah? De trænger ind på vores område.
Næste planche. Her er vores mudderbade og pools. Næste.
Nu præsenterer vi et af vores højdepunkter og en afgørende del af projektet:
Et pistacieformet springvand, der sprøjter chokolade ud døgnet rundt.
Stå op af poolen, mæsk chokolade og hop tilbage i poolen. Intet slår det.
Næste, tak.
Man tager vandrutsjebanen ned i poolen uden at vaske ansigtet om morgenen.
Det er skønt. Næste planche. Er det ikke et fremragende projekt?
Min onkel har ramt plet. Det er hans mesterværk.
-Undskyld mig. -Ja.
Jeg kigger på projektet, men kan ikke se vores landsby.
Det er ikke overraskende. Vi har nemlig flyttet den.
Hvad mener De? Hvordan kan I det? Alle har et hjem her, ikke sandt?
-Jo. -Det fungerer sådan her.
Når vi har købt husene, grundene og markerne fra jer landbyboere
til over markedsprisen, kan vi flytte jer ganske nemt.
Nå, som jeg sagde…
Herovre i skoven bygger vi forskellige villaer
uden at gøre skade på miljøet.
-Herovre. -Ja, broder.
Det ser ud, som om I bygger villaer midt i skoven.
-Så vil I fælde træer der. -Ja.
Nej, vi gør ikke skade på miljøet.
Vi flytter ganske enkelt træerne og bygger huse i stedet.
Hvordan flytter I en hundrede år gammel fyrretræsskov? Tror De, vi er fjolser?
-Jeg kan ikke lide tonen. Hvem er han? -Han ejer et hus og en grund.
Jeg har kendt ham fra barnsben. Lad mig om ham.
Recep, for guds skyld. Brok dig ikke over et fantastisk projekt.
-Du kan ikke øjeblikkeligt protestere. -Jo, jeg kan. Det ser forfærdeligt ud.
Vær ikke tåbelig. Hvad mener du med forfærdeligt?
Det er skønt. Alle elsker det, og det vil vinde priser.
Jeg vil gerne sige noget.
Også dig, Kemal? Ti nu stille for en gangs skyld.
-Jeg taler. Du ejer intet her. -Stop så. Han er lærer. Lad ham tale.
-Lytter vi til ham eller dig? Sig frem. -Tak, broder.
Projektet vil ikke gavne de lokale. Kun I høster fordelene.
Landsbyboerne købes ud og ender med intet.
-Ikke sandt? -Jo.
Hvorfor sælge? Det er bedre for dem at beholde grundene.
-Ja, det er bedre for dem. -Spild ikke jeres tid, venner.
Over halvdelen af jer har underskrevet en præliminær kontrakt.
Jeg er ligeglad. Jeg ejer en grund her.
Min bedstemor betroede mig landsbyen og skoven.
Vi har mange minder. Vi plantede selv træerne her.
I får ikke lov til at fortsætte. I fælder ikke et eneste træ. Forstået?
De skal ikke spankulere rundt her med Deres glinsende hår.
Jeg siger nej til Deres projekt. Nej, sgu!
Ingen lytter til dig, så længe jeg sikrer mig 50%.
Jeg sikrer mig tvangssalg og konfiskeringsprocesser.
-Hvem er du? -Hvem er De?
Gør De? Tøv en kende!
Jeg kom for at høre, hvad det her var, men jeg bryder mig ikke om Deres attitude.
Nabovinden er en galning. Nu vanker der.
-Hvor vover De? -Hold nu op. Hvem er hun?
Jeg har aldrig set hende før. Hun er en trækrammende feminist!
Hvad mener du? Drop det fis.
Jeg hedder Büsra Altin. Jeg er advokat samt grundejer.
Jeg forstår ikke, hvem De er.
De vil købe os ud, konfiskere og trænge Dem ind…
Hvem tror De, at De truer? Hvem er bagmanden?
Hør, søster. Eftersom du er advokat, burde du kende til processen.
Ja, jeg ved en del om konfiskeringer.
Jeg har standset mange projekter. Jeg kender Deres type.
De tror, at penge åbner alle døre. Tro om igen.
Jeg har været høflig, da du er en dame.
-Nu er forestillingen ovre. Bravo. -Ti stille! Forestillingen?
Jeg er en kvinde, ingen dame. Nu skal I opføre jer ordentligt.
-Jeg har luret jer. -Hvad siger hun? Hvem tror du, du truer?
Nu hører De efter!
Jeg vil granske Deres tilladelser. De skal ned med nakken!
-Du står alene, tøs! -Det er uhørt!
Bare vent! De skal ned med nakken! Jeg holder øje med alt!
-Jeg har luret Dem! -Hvilken slags advokat er du?
-Jeg omrangerer deres ansigter! -Helt ærligt, Recep!
Jeg smadrer stolen ned over ham, så han lærer lektien!
-Flyt dig! -Hør her!
De er færdig! Forsvind! De ejer ingen skam!
-Gør mig ikke vred! Skrid! -Din gnier!
Gør ikke sådan mod din ven! Stop!
-Jeg undersøger dig! -De skal ned med nakken!
Jeg holder øje med Dem nu. Bare vent!
Velkommen og tak, fordi I kom.
Hvis jeg ikke tager fejl, dukkede firmaet op for syv måneder siden.
De kiggede sig omkring og selvfølgelig kontaktede de Asim, overhovedet.
-Recep? -Hvad, lærer?
-Broder? -Jeg gjorde ikke noget.
Nå… De arrangerede et møde i tehuset.
Bølgerne gik højt, folk diskuterede, og de fleste var imod ideen.
Overhoved Asim var en af dem.
-Sagde jeg det ikke? -Jo, du gjorde.
Der er noget uldent ved Asim.
Jeg ved ikke, hvad der skete, men pludselig blev modstanderne omvendt.
-Javel. De brugte listige kneb. -Absolut.
Det er røvhullet, Asim, som står bag. Det siger jeg jer.
Vi må gøre det samme, som han har gjort.
Ja, vi må tale med dem, der er gået med til aftalen.
Se. En klog og uddannet pige. Hun er skarp og skal nok løse det.
-Har du en liste over sælgerne? -Ja, jeg har alle sammen skrevet ned.
I morgen tidlig stemmer vi dørklokker, tapre lærer.
-Vi får dem til at ændre mening. -Okay, broder.
Jeg opsøger og ser Jeg spørger og hører
Jeg går fra dør til dør og spørger hvorfor de solgte
Kom nu, onkel Seyit. Du må ikke sælge. Vis hønsene nåde.
De bliver ved med at lægge æg og klukker dagen lang.
-Jeg er så træt af dem. Overtag dem gerne. -Hvad skal jeg med dem?
Onkel Tahsin, vi giver hånd på det.
-Jeg sælger. -Sælg ikke.
Jeg sælger!
Jeg hører, at du har noget land til salg. Sælg det. Jeg trygler dig.
Hvad har det med dig at gøre?
Du kan være ligeglad. Jeg sælger, hvis jeg vil.
Hvad er det for en attitude?
-Hej. -Vi hører, at du vil sælge land.
Men du deler grunden med en anden.
-Korrekt. -Vi beder dig genoverveje.
-Jeg vil ikke sælge. -Så sig nej. Vi taler med de andre ejere.
Hør, vi er fem søskende.
Orhan and Osman tog på natklub. Orhan konfronterede sin bror.
Der opstod håndgemæng. Orhan trak en kniv og stak ham 37 gange.
-Er Osman død? -Han dukkede op et halvt år senere.
-Kniven sad stadig i ham. -Kors.
Hej, tante Sultan. Er din mand her?
-Hvorfor? Sig frem. -Nej, det her ved du intet om.
-Vi må tale med ham. -Hvorfor ikke mig?
Er vi ikke ligeværdige? Sig frem.
Det handler om salget af grunden. Det ved du nok intet om.
Hvilken grund? Hvilket salg? Han kan ikke sælge uden mit samtykke!
De vil udslette landsbyen og alle skovene.
-Du må ikke sælge. -Jeg sælger. Hvorfor blander I jer?
Så gik Orhan efter Samet.
Han kom op at skændes med konen, bandt hende og førte hende ud i skoven.
Hendes knogler blev fundet et halvt år senere.
Er det sandt?
Broder Osman vågnede fra sin koma og ledte forgæves efter Samet.
-I stedet knaldede han Samets forlovede. -Kors.
-Sælg ikke! -Jeg har besluttet mig.
-Sælg ikke! -Det nytter intet. Jeg sælger!
Beslutningen er truffet.
-Må jeg fortælle jer noget? -Ja.
Jeg skød engang en løve i bjergene.
Ræk mig flasken. Hvad drikker du?
Jeg er oprevet, derfor drikker jeg. Jeg fandt det.
Hvad er det her?
Det er håndsprit.
Nå, Ismail. Drikker du håndsprit under happy hour?
Hvordan kan du drikke det her?
Jeg er fuld af bekymringer. Det her skyller dem ud med urinen.
Bekymringer er ikke bakterier.
Håndsprit nytter intet. Vi taler om følelser her.
-De er blevet skyllet ud. -Lad være med at drikke.
Ved du ikke, at din mand vil sælge stedet?
Det kan den snog ikke uden mit samtykke! Jeg hakker ham i småstykker med min økse!
-Din snog! Du sælger ingenting! -Kom. Det her bliver et gerningssted.
-Samet fangede dem i seng sammen. -Kors. Og hvad så?
De bortførte Osmans søster Nimet og smed hende i en giftfyldt brønd.
Som hævn tog de vores onkels døtre, Songül and Nergiz,
og smed dem i flismaskinen.
-Blev de hakket i småstykker? -Ja, de røg i flismaskinen.
Hør her. Det her er en god beslutning.
Din familie er forfærdelig. Sælg alt og rejs væk.
Kom, vi går.
-Jeg sælger! -Sælg ikke!
-Du river min arm af! -Fint, så sælg.
Farvel.
-Hvabehar? -I kan gå.
Du er så forbandet stædig.
Farvel.
-Lykkedes det ikke? -Vi talte med alle, men de lytter ikke.
-De siger kun en ting: "Jeg sælger." -Er det sandt?
-Og dig? -Det ser heller ikke godt ud her.
Jeg har gennemgået deres miljørapport. Godkendelsen er lovlig.
-Kan vi ikke gøre indvendinger? -Jo, det kan vi godt.
Men 50% af landsbyboerne støtter op om projektet,
så vi står ret svagt.
Gør indvendinger, frk. Büsra. Hvor der er liv, er der håb.
Fint, det gør jeg.
-Recep! Recep! -Nurullah. Det er økse-Sultan.
-Åh nej. -Vil hun hakke os i småstykker?
-Økse-Sultan? -Tante Sultan. Hun bærer økse.
Recep! Recep! Hvis jeg får fat i dig, skal jeg vise dig!
Hvad er der, tante Sultan?
Du er som sendt fra himlen.
Er du skør, tante Sultan?
Hvis du kommer med godt nyt, hvorfor svinger du så en økse?
-Glem bare det. -Hvad er der?
Det er vigtigt. Vi vil ikke sælge.
Hverken vores grunde, marker, landsby eller skove!
-Har jeg ret? -Ja! Vi sælger ikke!
Jeres mænd har allerede skrevet under på kontrakten. Grundene er solgt.
Hvordan er det muligt?
Du er ikke mine forældre. Hvem er du, røvhul?
-Taler du til mig? -Nej, jeg taler til min elendige mand!
-Ikke sandt? -Jo!
Ifølge traditionen får kvinder her grunde i medgift.
-Han kan ikke bare sælge. -Hvad siger i?
Faren giver datteren en grund, når hun bliver gift.
Halvdelen af grunden står i hendes navn, så manden ikke får gode ideer.
-Vi ejer halvdelen. De kan ikke sælge. -Vent lige lidt.
Forstår jeg jer korrekt?
Ejer I halvdelen af grundene, som jeres mænd har solgt?
Ja!
Giv mig det. Se her.
-Se på det, Büsra. -Hit med det.
Ja, skødet er delt mellem dem.
-Kan det bruges? -Selvfølgelig.
Hvordan overså et stort firma sådan noget?
-Skønt, tøser. Godt tænkt af jeres fædre. -Tak, frk. advokat!
Hør, vi mødes på skolen i morgen tidlig. Læreren klargør en begæring.
Den underskriver I og giver Büsra fuldmagt.
Jeg møder Büsra ved domhuset med dokumenterne. Forstået?
-Okay. -Kors.
Hvad gør I nu, Haps Holding? De kan ikke snyde Anatoliens kvinder.
-Sæt jer ned, så henter vi læreren. -Okay.
…vi har allerede talt om de mange blomster…
Undskyld. Tag din bærbar og kom med.
-Jeg underviser. -Det er kun fem minutter. Kom nu.
Jeg flår din tunge ud.
-Hvad? -Kvinderne bestrider salget.
De er medejere.
Büsra skal bruge en begæring. Lav den for os.
Det er gode nyheder, men jeg kan ikke forlade børnene.
Hvad kan jeg gøre?
-Det her er en nødsituation. -Hør, dæk for mig, mens jeg ordner det.
-Nej, det går ikke. -Så kan jeg ikke forlade klassen.
Okay, fint. Af sted.
Lærer Recep overtager undervisningen et kort øjeblik. Jeg er straks tilbage.
-Kom så. -Gå med dig.
Sid ned.
De damer. Oplys mig jeres navne.
Ræk bare tunge. Du gjorde det så fint før. Sådan her.
Kom nu. Vi er alene nu. Hvad er der galt?
Ja, børn.
Sid stille og roligt, til jeres lærer vender tilbage.
Ingen sniksnak, forstået? Jeg er her, fordi det er nødvendigt.
-Undskyld? -Læren talte om landets vigtige afgrøder.
Og hvad så? Han fortsætter, når han er tilbage.
-Ved du det da ikke? -Selvfølgelig gør jeg det.
Jeg har selv gået i skole, så selvfølgelig ved jeg det.
Så fortæl os om dem.
Fortæl! Fortæl!
Stop så, børn. Jeg beder jer.
Så er det nok! Det bryder jeg mig ikke om.
Fint, jeg fortæller jer om det, men vi laver spørgsmål og svar.
Her er mit spørgsmål. Mon I kender svaret? Hvad er Tyrkiet vigtigste afgrøde?
Hvad? Har I et svar? Lad mig se. Dig.
-Det er hvede. -Nej. Du er dumpet. Sid ned. Nogle andre?
Ja, dig.
-Solsikker. -Nej. Nogle andre?
-Ja. -Majs.
-Forkert igen. Sig frem, blegtop. -Abrikoser.
Nej. Dit lyse hår fik dig til at sige det. Ikke abrikoser.
Nogle andre? Ingen? Lyt nu nøje efter.
Landes vigtigste afgrøder…
…er hvide bønner.
Nu sidder I der med åben mund.
I er rystede. I får sandheden at vide for første gang.
Gentag det efter mig.
Hvide bønner!
Flot. Jeg er så stolt af jer. Det er den nye generation. Vores fremtid.
-Recep, så er det klaret. -Tak. Fremragende.
Børn, pas godt på jer selv.
DOMHUS
Er procesadvokaten her? Høringen starter nu.
-Undskyld mig. -Ja.
Jeg har noget til advokaten. Ved du, hvor hun er?
-Derinde. -Jeg må hellere overrække dem.
-Høringen starter snart, så skynd dig. -Okay. Mange tak.
Men frk. Büsra er her ikke.
Goddag. Sid ned.
Sid ned, hr. advokat.
-Mig? -Ja, sid ned.
-Lige her? -Ja.
Jeg ville overrække min ven nogle papirer, men sætter mig gerne.
-Vil sagsøgers advokat fortsætte? -Høje Ret.
Som indikeret i min klients skriftlige forklaring…
-Hej. -Hej. Men hvem er du?
Recep Ivedik. Og hvem er du?
-Jeg hedder Feridun. -En fornøjelse.
-Fint, men hvor er min advokat? -Pas. Jeg kender dig slet ikke.
Er du ikke advokat?
-Nej. -Hvorfor sidder du her så?
…vi kræver ægtefællebidrag på 100.000 lira, Høje Ret.
Det er jo vanvid. Høje Ret, 100.000 i ægtefællebidrag?
Sid ned. De har ikke fået lov til at tale.
-Den mand her… -Stop så. Ellers bortvises De.
-Få styr på Deres klient. -Beklager, Høje Ret.
-Lyt til kvinden. -Fortsæt.
Tak, Høje Ret.
Med tanke på de psykologiske overgreb og ærekrænkelse…
Åh gud. Jeg er færdig. Jeg har ingen advokat. Hun flænser mig.
-Hjælp mig, Gud. -Tag dig nu sammen.
Recep Ivedik er på din side.
Jeg skal nok få dig ud af det her. Lad mig om det.
-Men du er jo ikke advokat? -Nej, men jeg klarer det meget bedre.
-Du kan ikke repræsentere mig. -Har du et bedre alternativ lige nu?
Har du noget valg? Jeg er din eneste udvej. Rolig nu.
Sagsøgers advokat har talt. Sagsøgtes advokat kan tale nu.
-Værsgo. -Se nu bare her.
Høje Ret og ærede medlemmer af nævningetinget.
I bruger åbenbart ikke nævningeting her i Ayvalik-regionen.
For her er ingen. Derfor lægger jeg ud således.
Høje Ret. Kig nu på denne person.
Jeg beklager, men han er en svækling. Kig nu på denne mand.
Han minder om en indtørret sveske. Et lænket muldyr!
Han knoklede døgnet rund, Høje Ret!
Døgnet rundt. Uden stop.
Hvorfor? For at gøre denne kvinde glad. Denne mand…
-Har du børn? -En søn.
Han har en søn med den kvinde. Denne mand er far.
Var han der ikke altid for barnet? Lad os spørge ham.
Hvorfor var han der altid? Fordi han er far. En rigtig far.
Papa. Denne mand er en papa!
En uselvisk mand, der blot ønsker at være en god far til det barn.
Den slags mand er han. Betyder det intet?
Høje Ret, jeg protesterer. Hr. Feridun solgte sit barns guldmønter,
og sløsede pengene væk på gambling og Bitcoin-markedet.
-Han skylder ham stadig de penge. -Solgte du dit barns guldmønter?
Jeg købte lidt Bitcoin til min portefølje. men de mistede værdien.
-Dit kryb. Du kan rende mig. -Hvad er det, du siger, Recep?
Høje Ret. Frue.
Feridun er et menneske.
Og som alle andre kan Feridun også begå fejl.
Det er blot menneskeligt.
Ja, det er sandt, for Feridun er et komplet fjols.
Han brugte sine og barnets penge på at investere i Bitcoin.
Det er forkert. Det sagde jeg til hans ansigt. Fjols.
Det er forkert. Jeg sagde det til hans ansigt. Fjols.
Jeg indrømmer, at han er et fjols. Det er forkert.
Men skal én fejl føre til jordens undergang?
Kan vi ikke stole på andre etiske værdier?
Vil vi virkelig knuse det her fjols på grund af én eneste fejl?
Han er også menneske. Har De ingen nåde?
Han har også et hjerte. Et lillebitte duehjerte derinde.
Sådan lyder det. Skal vi knuse hans hjerte?
Den her mand besidder noget meget vigtigt. Ved De, hvad det er?
Troskab.
Troskab er hans mellemnavn.
De kaldte ham Monogame Feridun, i hans gamle kvarter.
For det er han. Han er loyal.
En eksemplarisk, uangribelig person, der prioriterer loyalitet.
Betyder det ingenting?
Høje Ret, hr. Feriduns utroskab udgør hele grundlaget for søgsmålet.
Der er fremlagt videooptagelser og billeder.
Hvad er det, jeg hører? Var du din kone utro?
-En lille flirt. -Sig sandheden.
-Det er alt.
-De overdriver, Recep. Det passer ikke. -For pokker.
Er De færdig? Jeg går til domsafsigelsen.
Jeg gør opmærksom på en beslutning truffet i fællesskab med hr. Feridun.
Vi respekterer Deres domsafsigelse.
Feridun blev sentimental og hviskede mig noget i øret.
Han behandlede denne kvinde elendigt og gjorde hende til skamme.
Han vil give hende alle sine penge, ejendomme og arv
samt alle sine materielle ejendele.
-Notér det ned. -Hvad siger du, Recep?
Han vil ikke betale ægtefællebidrag, men beder hende betale ægtefællebidrag.
-Det er ikke muligt. -Sid ned.
Jeg har også en særlig forespørgsel.
Kan De tjekke i lovgivningen, om det er muligt
at smide ham i isolationscelle for en stund?
-Hvad? -Lad ham reflektere over sine fejl.
Umuligt. Høje Ret…
Ro i retten! Ro i retten!
Sid ned. Det er retfærdigt. Denne kvinde har helt ret.
Recep. Hvad laver du her? Kom herud.
Undskyld, Høje Ret, der er opstået en misforståelse.
God dag. Håber at ses til en anden høring.
Korrekt afgørelse. "Retfærdighed udgør suverænitet."
Hav det godt. Pokker tage dig. Ejer du ingen skam?
Kom så. Undskyld os. Hav en god dag.
-Hvad laver du? Hvad er det for en kappe? -Jeg ventede på dig, og alle andre bar én.
Jeg fandt én og tog den på. Den klæder mig.
-For guds skyld. -Godt nyt. Jeg vandt min første sag.
Kvinden er nu skilt fra sin mand. Jeg forsvarede hende.
-Hvad? -Her er papirerne, du efterspurgte.
-Med underskrifter. -Dommeren venter på os. Skynd dig.
Ærede landsbyboere i Yutan.
En varm velkomst til alle. Godt at se jer.
HAPS HOLDING
Haps Holdings filosofi har altid fokuseret på at hapse
og løse ting. Det er alt, løsninger. Jeres problemer er vores problemer.
Jeg anerkender det gode lederskab og den fremsynethed,
min onkel, hr. Enver Çökelek, altid har udvist.
Vi stod ikke her uden ham. Han sender en videobesked til jer.
Giv en varm velkomst til firmaets bestyrelsesformand,
min onkel, Enver Çökelek. Nemlig!
Jeg hedder Enver Çökelek. Jeg ejer Haps Holding.
Han kigger på verden med et smil på læben. Sikke en mægtig mand.
Der sker, hvad jeg vil have til at ske. Jeg gør, hvad jeg siger.
Haps Holding. Halvtreds års erfaring.
Yutanbiance er Haps Holdings største projekt til dato.
Der er kun én mulighed. Dette byggeri finder sted.
Da jeg kom Yutan for mange år siden, bemærkede jeg stedets tiltrækningskraft.
Jeg vidste bare, at jeg måtte eje stedet. Kun mig.
Så blev jeg introduceret til Yutans helbredende mudder.
Jeg havde nogle venner med.
De sagde : "Smør mudderet i ansigtet. Du vil se yngre ud."
Jeg var fascineret. Jeg smurte lidt af mudderet i panden.
På under ti minutter så jeg yngre ud. Jeg tænkte: "Det er et mirakel."
Den dag besluttede jeg at ville smøre mudderet på alles pander.
Alle skal have mudder på deres pander. Det skal smøres ud over hele landet.
På gensyn og hav det godt.
Bravo, onkel!
Og nu til underskriftsceremonien.
-Hvornår saboterer vi ceremonien? -Jeg har en plan. Vent på mit signal.
-Okay. -Underskriv.
Hej.
-For alles bedste. -Underskriv her.
-Lige her, brilleabe. -For alles bedste.
Underskriv så.
Hej.
-Du skal ikke lave en scene. -Nej, jeg vil også skrive under.
Vi var urimelige over for Haps Holding.
Jeg læste om projektet og elskede det. Hvor skriver jeg under?
Godt for dig. Godt gået!
Du kom til fornuft. Vi tager et billede sammen.
Gud velsigne Dem. Hvor skriver jeg under?
-Her. -Her.
Lige her, hr. Erdem?
-Ja, her. -Lige her, hr. Erdem?
Ja, lige her.
Hvis fotografen er klar, så kig lige her, hr. Erdem.
Tre, to, en.
Her er Deres underskrift. Se. En våd underskrift.
Ækelt. Jeg skulle ikke have taget dig seriøst.
Hr. Erdem, De har lagt så meget arbejde i det,
men projektet forbliver i Deres drømme.
-Hvad? -Salget kan ikke gennemføres.
-Ikke uden kvindernes samtykke. -Vi nægter!
Hvordan er det muligt? Hvad taler de om, Asim?
Hr. Erdem. Her bestemmer mænd. Kvinder har ingen medindflydelse.
-Det er løgn! -Har de Ikke? Retten er ikke enig.
Dommeren tilbagekaldte tilladelsen. De har medindflydelse.
Semih, hvad I alverden er det her?
-Overhovedet rådgav os. -Hvad?
-Ti nu stille med det overhoved. -Jeg kan ikke få vejret.
-Skaf mig noget vand. -Recep!
Det er okay.
Hvad er der galt, mester?
De virker nedtrykt, og Deres hår er uglet. Vent lidt.
Han rørte mit hår! Før mig hen til bilen! Få mig væk herfra!
Kom så.
Åh, Haps Holding
I er så snobbede
I kom for at plyndre vores landsby
Men det hele gik og i en røgsky
I kom for at plyndre vores landsby
Men det hele gik og i en røgsky
Kan jeg nogensinde stole på nogen og ikke blive snydt?
Hr. Erdem, jeg har set alt i ejendomsbranchen.
Folk har forladt tinglysningskontorer uden underskrifter.
Hvad har det her med ejendomsbranchen eller tinglysningskontorer at gøre?
Nu ringer telefonen. Hør, hvor smertefuldt det lyder.
-Ja, kære onkel? -Sæt mig på højtaler.
Selvfølgelig. Et øjeblik.
-Du er på højtaler nu, kære onkel. -Er I en flok idioter?
-Slet ikke. Sagen er den… -Ikke? Så er I nogle tåber.
-Hvem er den her mand? -Hvilken mand, onkel?
Ham der gav dig fingeren under ceremonien. Fotografen lagde billederne ud.
-Den forbandede fotograf. -Hvad?
Åh, du taler om…
Ja, en person forsøgte desværre at lave en scene
for at forpurre det hele, men bare rolig.
Vi er vant til den slags. Vi bøvler tit med folk som ham.
-Han er bare et landsbyfjols. Bare rolig. -Ja, i ejendomsbranchen…
Drop den snak om ejendomsbranchen. Skal du belære mig?
Før den mand hertil. Øjeblikkeligt.
Det er ikke nødvendigt, onkel.
Hallo? Hallo?
Der må være dårlig dækning. Vi blev afbrudt.
Nej, han lagde vist på. Med dårlig dækning er der støj på linjen.
Skal jeg forklare alt til dig? "Støj på linjen…"
-Find manden, og før ham til min onkel. -Respekt.
Godt for dig, broder Recep. Meget imponerende.
-Tak, enhver ville have gjort det samme. -Nej, ingen havde sagt et ord.
Tak for det.
-Se, hvem der kommer. -Hejsa! Humøret er højt, og folk smiler!
-Må jeg? -Nej. Vi sidder og løser krydsord.
Hvad havde du gang i under ceremonien? Det kom meget bag på hr. Erdem.
Det havde jeg aldrig troet. Du er en god gut, Recep.
Bræg ikke som en ged, og sig frem.
Vi modtog et opkald fra ledelsen. Holdingselskabets chef.
Enver Çökelek ringede.
-Ja? Og hvad siger Enver Çökelek? -Han er meget oprevet over i dag.
Han bad os føre dig til ham. Han vil forklare dig sit perspektiv.
Slå ikke budbringeren ihjel.
Hører du, Nurullah? Det øverste røvhul, Enver Çökelek, har hidkaldt os.
Tal ikke sådan. Han er en ældste. Vi må udvise ham respekt, traditionen tro.
Ti stille. Skal du belære mig om traditioner?
Fortæl Enver Çökelek, Recep Ivedik accepterer hans invitation.
-Skønt. Jeg henter bilen. -Aldrig i livet.
Jeg sætter mig ikke ind i din bil. Den er betalt at skatteborgerne.
Det har intet med skatteborgerne at gøre. Hr. Enver donerede bilen til mit kontor.
Hvad er det, du ikke forstår? Du læner dig op ad endnu et kraniebrud.
Jeg kører selv. Vi mødes uden for landsbyen. Jeg følger dig.
Fint, jeg venter. Vi kører i konvoj.
-Hr. Enver. -Senere.
De ville tale med Recep Ivedik. Her er han.
-Bed ham vente. -Han står lige foran Dem.
-Hvad? -Jeg kom og står lige foran Dem.
Ikke virtuelt. Jeg er den ægte vare.
-Hedder De Recep? -Ja, Recep Ivedik.
-Sæt Dem ned derovre. -Jeg bryder mig ikke om Deres gestik.
Udvis respekt. Vær ikke så kommanderende. "Sid venligst ned, hr. Recep" er bedre.
-Vær så venlig, hr. Recep. -Det var bedre. Vær en mand.
-Lad os være i fred. -Smut.
De inviterede mig. Hvad vil De tale om?
Sådan skal det lyde. "Lad os spise søde sager og være søde."
-Hvad er det? -Det er pitahaya belagt med 22 karat guld.
Hvor har De dem fra? Den Store Bazar?
Jeg har min egen kok. Han pynter min dessert med guld.
Er De rablende vanvittig? Er De en galning? Er De forskruet?
Folk har knap nok råd til en guldmønt i bryllupsgave,
og De hælder guld på Deres dessert? Hvad er det for et liv at leve?
Lad os sige, at jeg spiste guldet.
Lad os sige, det koster ti lira. Jeg spiser det, og prisen falder til syv.
Hvad gør jeg? Jeg ville ikke turde skide af frygt for at miste penge.
-Spis en. -Nej, jeg kan ikke fordøje 22 karat guld.
Kun 24 karat. Alt andet giver mig ondt i maven.
Nuvel. Hr. Recep, kig Dem omkring.
-Hvad ser De? -Jeg kigger mig omkring.
Jeg ser en kunstig sø. Den er fuld af lort og tiltrækker fluer.
Og et murstenshus, der er alt for stort til Dem.
Og en gammel mand med det ene ben i graven.
Den gamle mand ejer alle de smukke ting, De ser her.
Nu vil han bringe de samme smukke ting til jeres landsby.
Jeg gør stedet til et paradis som dette.
Tak, men vi har ikke brug for Deres version af paradis.
Vores landsby er allerede et paradis. Forstået?
De skal ikke ødelægge det. Det er alt, vi beder om.
Hvorfor er De så stædig?
Jeg har været meget venlig, men De presser den.
-Og hvad sker der, hvis jeg presser den? -Hør her, Løvehjerte. Gå nu ikke for vidt.
De er en klog mand med gode instinkter. Tag Deres andel. Lad projektet være.
Værsgo.
Hvad er det?
-Skrev De mit personnummer? -Det er beløbet, jeg tilbyder Dem.
-Skrev De mig lige en check? -Ja, en check.
Det er forældet. Meget 1970'erne.
Lær om blockchain i stedet for at sidde med VR-briller.
Tilbyd mig Bitcoin nu, De er i gang. De kan stikke checken skråt op.
-Vi vil ikke have Deres penge. -Hør her. Jeg siger det for sidste gang.
Projektet gennemføres, og der er intet, hverken De eller landsbyen kan gøre.
Forstået?
Hvis De stiller Dem i vejen igen, så forbered Dem på konsekvenserne.
-Hvilke konsekvenser? Sig frem. -Helvedet bryder løs. Forstår De det?
Jeg blev ikke født i går. Jeg er en del af Güngören-slænget, makker.
De har det hele i munden.
Deres forsøg på ballade vil more mig. Kom bare an.
Forsvind fra vores landsby. Opfør Dem ordentligt, ellers vanker der.
Farvel.
-Hvad foregår her? -Hvad? Hvorfor basker du med armene?
Hr. Erdem. En mand står her med sine får.
-Hallo! Hvad foregår der? -Erdem! Erdem!
Hvad laver du her?
Kom med, så går vi en tur med dine venner, fjols.
-Er du vanvittig? -Hvad har du gang i, røvhul?
Eftersom I ikke kan gå i gang, hænger I bare ud. Hvad er der sket?
Var I ikke mægtige Haps Holding?
I tror, at I har 50% støtte. Det får I aldrig.
Hør nu her. Vi er entreprenører, okay? Vi venter gerne. Vi er vant til det her.
Kom herhen med din klokke, og før flokken an. Du er en leder.
Du beder selv om det. Smut så.
Tag den, Haps Holding. I kommer ned med nakken.
Tra-la-la, Haps. Tra-la-la, Haps.
-Hvad er det? -Tra-la-la, Haps.
Tra-la-la, Haps.
-Smut så. -Jeg forstår dig ikke.
Kom her, Erdem! Kom her, Erdem!
Kom her.
Hvor skønt. Mærk konsistensen.
-Fantastisk. -Også mig. Det er helbredende.
Se jer engang. Uddannede kvinder med jurauddannelser.
Hvordan kan I? Dumheden vil ingen ende tage.
Hvad har det med noget at gøre? Det er helbredende mudder.
Vi vil også prøve. Det er godt for huden, Recep.
Hvem har sagt, at mudderet får ens hud til at stråle?
Hvorfor er Haps Holding ellers så interesseret?
Lad os sende det til analyse på et laboratorium.
-Så stopper de foretagendet. -Du overdriver.
Det her mudder køler dyrene ned.
Dyrene smører mudderet på sig for at køle ned.
De ruller sig i det for at få gang i tarmsystemet. De…
…og skider.
-Klamt. -Men I smører det i ansigtet.
Stop så. Vi har kvalme nu.
Hvis mudderet er så effektivt, hvorfor ser kvinderne så ud, som de gør?
Jeg husker tante Necla. Hun smurte det i ansigtet og fik fuldskæg.
-Fuldskæg. -Det passer ikke.
Hun forlod landsbyen.
Hvorfor sagde du ikke det? Vi har smurt det ud over os selv.
Én gang gør ikke noget.
Hun gjorde det i to år og er nu indlagt på psykiatrisk hospital.
-Vent lidt. -Hvad?
-Hvad mener du? -Vent lidt.
-Hører du, Nurullah? -Jeg hører noget.
-Det lyder som en motorsav. -Helt ærligt.
Er de gået i gang med arbejdet?
-For fanden. -Giv landsbyboerne besked.
-Vi mødes ved porten. -Kom så.
-Vent. Jeg kan ikke tage derhen sådan her. -Skynd dig.
-Folket er her! Kom ud, Haps Holding! -Folket er her! Kom ud, Haps Holding!
Stop det! Nu!
Rolig nu. Stands.
-Hvad laver I her? -Jeg spørger dig om det samme.
Retten tilbagekaldte tilladelsen, men I er i fuld gang midt på dagen.
Min gode mand. Vi gik til højesteretten, som omstødte beslutningen.
-Giv ham papirerne. -Værsgo.
Giv mig dem.
-Tag et kig, Büsra. -Er det højesterettens beslutning?
-Ja. -Og du talte med dem som advokat?
-Ja. -Javel.
Jeg sagde jo, at min onkel vil løse det.
-Er det sandt, Büsra? -Øjeblik. Jeg læser.
Det her er meget usædvanligt. Hvad gjorde I for at få den omstødt?
-Bestak I dem? Tilbød I dem penge? -Nej, ingen penge skiftede hænder.
Vi gav bare hånd til de nye ejere.
Og da vi atter havde flertallets støtte, omstødte retten afgørelsen.
-Takket være ejendomsmægleren. -Hvabehar?
-Jeg sagde ikke noget. -Sagde du ejendomsmægler?
-Det sagde du. Jeg hørte det. -Nej.
-I hørte det, ikke? -Jo!
-Du sagde ejendomsmægler. -Nej.
-Hvilken ejendomsmægler gav I hånd? -Ingen ejendomsmæglere er indblandet.
Næste gang tænker I jer om, før I gør sådan noget igen.
Og jeg ved ikke, hvad du har gjort ved ansigtet,
men det klæder dig virkelig.
De rullede sig i mudder, hr. Erdem.
-Smut så. -Grin I bare. Intet problem.
Vi kæmper til det sidste. Forstået? Det er ikke ovre, og det ved I!
Gå i gang!
Büsra, jeg kan kun komme i tanke om én ejendomsmægler.
-Ikke sandt, venner? -Jo!
Vi tager en snak med ham.
Kun da vil vi kende sandheden. Kom, Nurullah.
YUTAN OVERHOVEDETS KONTOR
-Vent her og hold øje. -Okay, broder.
-Goddag, overhoved. -Goddag, Recep. Velkommen.
Vi hører, at her er en ejendomsmægler. Vi vil se, hvad der er på markedet.
Jeg har jo sagt, at jeg er ejendomsmægler. Hvad leder I efter?
Noget i den her stil.
-Hvad er der med dig? -Hvordan fik de 50% støtte? Hvordan?
Fald nu ned! Jeg skal nok fortælle alt. De er vigtige folk. Jeg konsulterede dem.
Da landsbyboerne ombestemte sig,
solgte jeg de skøder, jeg havde fuldmagt på.
Men det var ikke nok. Der var også forladte steder og bygninger.
Overhovedets kontor, de ældstes byrådslokaler, bytorvet.
Jeg udlejede det hele i 49 år.
-De bygninger skal jo ikke stå tomme. -Nemlig.
Hold nu op, Recep!
Jeg gjorde det for mine nevøer! De ville blive fyret! Slå mig ikke!
Hvorfor lod du dig bestikke for dine nevøer?
Hvordan kunne du? Eftersom du solgte hele landsbyen,
kan du ikke længere bo her. Tag dig nu sammen.
Jeg kommer efter dig. Bare vent!
Kom så.
Recep! Recep! Recep! Det her blev leveret til skolen i dag.
-Jeg er ikke sikker på, hvad det betyder. -Lad mig se.
Det er en udsættelse af lejemålet. I skal forlade skolen om 30 dage.
Men hvor skal vi tage hen? Vi har mange elever. Hvorfor skolen?
Overhovedet har lejet alt ud til byggefirmaet.
Bytorvet, skolen, det hele. Jeg opsøgte for at give ham en lag tæsk,
men nu giver jeg ham gerne endnu et lag tæsk.
Recep, det er ikke løsningen.
Vi taler med landsbyrådet og fortæller dem alt.
-Lad os se, hvad de siger. -Så kom.
-Hvad er der med dem? Er de døde? -Nej, de er så gamle, at de falder hen.
Onkel Ihsan er formanden. Skub til ham.
Onkel Ihsan? Onkel Ihsan? Onkel Ihsan!
-Fars æsel! -De sælger landsbyen, mens I snorksover.
-Hvad er I for et landsbyråd? -Hvem? Hvad?
-Onkel Ihsan. Du kender overhovedet. -Ja.
Han har udlejet jeres bygning til entreprenøren i 49 år.
-I bliver smidt ud herfra snart. -Hvad? Har han solgt bygningen?
Det er uacceptabelt. Ingen må rive den ned eller sælge den.
Du tænker kun på dig selv. Da jeg nævnte bygningen, vågnede du op.
Vi må af med overhovedet øjeblikkeligt.
Vi vil ikke have ham længere. Hvad kan vi gøre?
Det er let. Vi har en hundrede år gammel tradition.
Man hidkalder overhovedet ved bytorvet og konfronterer ham.
Nej, onkel Ihsan. Jeg skyder ikke en mand nu om dage.
-Niksen. Jeg kan ikke håndtere et våben. -Hvad siger du? Det er helt udelukket.
Hvem sagde noget om våben? Jeg taler om en ordstrid.
Nej, det går ikke. Det kan jeg afgjort ikke.
Kære landsbyboere. Vi er samlet her til en dyst.
På højre side er Recep. På venstre er Asim. Held og lykke.
-Kom, de damer. Sid ned. -Bravo!
Hvad er der? Du ser ikke glad ud.
-Overrasket? -Dyster vi mod kvinder?
Ja, er det et problem? I mænd er vel ikke bange?
For hvad? Lad os gå i gang. En, to, tre, fire.
Han stirrer på mig med et tomt blik
Hvad laver sådan en dummernik?
Hvad ved du om landsbyliv? Mine ord stikker dig som en kniv
Du ønsker klapsalver og bifald
Men du kender ej dit eget kald
Men folk de vil dig vædre
Dette usle overhoved fortjener ingen hæder
Bravo!
Smask.
Er du en lokal lakaj?
Du burde rejse din vej
Han tilbringer vinteren i en hule
Ja, den her bjørn tror, han er cool
Du tuder som et lille barn
Og lyver konstant som et skarn
Se dig omkring. Her er intet at sælge
At fjerne overhovedet vi må vælge
Bravo! Bravo, Recep! Bravo!
Kom så. En, to, tre, fire.
Hvad? Har du intet svar?
Er du gået i stå?
Jeg er en hane Du er en høne
At du er forskræmt er ingen skrøne
Ved vejs ende vi er i dag
Fjolset er væk, når vi tæller til tre
-Bravo! -Forsvind så.
-Det var let. -Bravo, Recep! Bravo, broder!
Hvad er der? Giver du op, eks-overhoved?
Fint, jeg giver op!
Tak, tak.
-Alle mine anstrengelser var forgæves! -Forsvind med dig!
Det var fint, da de stemte på dig. Der roste du dem.
Nu er de slemme, fordi de gav dig sparket. Folket har talt. Forsvind så.
Hvis du besad blot en smule ære, forlod du landsbyen. Smut.
-Kom så! -Smut med dig.
Mine anstrengelser var forgæves!
-Overhoved Recep! -Overhoved Recep!
Tak, broder. Tak, søster. Tak.
-I dag starter et nyt kapitel for Yutan. -Bravo!
Ingen er mindre vigtige, bare fordi I gjorde mig til overhoved.
Der kommer valg snarest muligt.
Pas på landsbyen, og find et nyt overhoved.
-Han taler sandt. -Men indtil da er jeg overhoved.
-Overhovedet er her. -Overhoved Recep!
Hallo. God dag til Dem. Er det arbejdsministeriet?
Jeg vil indgive en klage. Det er overhovedet fra Yutan.
Et byggeprojekt finder sted. Kan I sende nogle byggesagkyndige?
Sikke noget vås. Hvilket rapport? Hvilken inspektion?
Ti stille! Bask ikke med de arme! Du taler med en embedsmand!
Jeg så det selv forleden. En fyr bar en bjælke.
Manden i gravemaskinen brugte skovlen til at knibe ham i røven.
-Fyren vendte sig og blev løftet op. -Vås. Hvordan skulle det ske?
Ét råddent æble fordærver kurven. Han står der og er et inkompetent fjols.
Onklen hyrede ham. Han er uvidende. Er du universitetsuddannet?
Jeg har to universitetsuddannelser fra Amerika.
Og hvorfor læste du ikke i Tyrkiet? Er du ikke tyrkisk?
Hvorfor læste du ikke her? Utaknemmeligt! Han var sikkert ikke dygtig nok.
Han læste i udlandet for sin onkels penge. Penge køber ikke alt, rigmandsdreng.
Han er en grådig rigmandsdreng.
Han må blive derinde for den fulde effekt.
Fagforeningen? De arbejder dobbeltvagter døgnet rundt.
De rene zombier. Lav en undersøgelse.
Følg med mig, hr. formand. Folk arbejder her uden forsikringer.
Vi kan tjekke det her og nu.
-Er du forsikret? -Nej, jeg betales kontant.
-Hører I? -Han lyver.
-De er venner og kender hinanden. -Stille. Staten lyver aldrig.
Er det her mit eller dit navn? Det er dit!
Sundhedsministeriet? Landbrugsministeriet?
Pizzeria? Så lav mig to pizzaer med ananas, paprika og jalapeno.
Hallo. Er det Byg og Miljø? Jeg vil tale med en chef.
Hr. Minister. Al respekt. Hvorfor stillede de mig om til Dem?
Jeg vil ikke tage Deres tid. Stil mig om til en leder.
Hallo? Er det brandvæsnet?
En inspektion er vigtig. Jeg er Yutans overhoved.
Der er et byggeprojekt. De følger ikke regulativerne.
-Her er en brandslukker. -Tjek gerne dem alle.
Mine ansatte testede alle, før arbejdet startede, ikke?
-Skal vi teste den? -Ja.
Jeg tager den. Jeg trækker splitten ud og sprøjter.
Tre, to, en. Sprøjt. Den er tom.
-Den er tom. -Helt ærligt.
Skam dig! Er menneskeliv intet værd?
-Jeg kan ikke se lynaflederen. -Nej, for den findes ikke.
-Hvor er den? -Hvor er den?
-Nogen må have stjålet den i nat. -"Den blev monteret." Ja, ja.
I skal have en lynafleder.
Rammes man af lynet, står der 20 millioner volt ud af røven.
Man bliver en omvandrende ildfakkel.
-De bør få en bøde. -Ja, rapporten er klar.
Underskriv, at De har læst og forstået.
-Giv dem en bøde. -Jeg må udstede en bøde.
Der har I jeres bøde.
I står over for en general.
Hvordan kan I give os en bøde for det?
Stedet lukkes ned, til lynaflederen monteres.
Jeg informerer myndighederne.
-Stik det skråt… -Hr. Overhoved.
Tag den. Her er bøden. Og en til.
Sådan. Og for guds skyld, tag ham med jer, når I går.
-Du får en bøde til. -Hr.
Jeg undskylder.
-Og to dage for det. -To dage til.
Rend mig. I får endnu en bøde. Rend mig.
Bliv bare ved. Jeg får min hævn. Min onkel skal nok vise dig.
-Vi skabte problemer for dem, broder. -Bare vent og se.
Jeg vil gerne se Enver Çökeleks ansigt, når han får bøden fra arbejdsministeriet.
Han går amok på Erdem.
Men hvad var det for en lort, du lagde?
Jeg gik også derind. Det var noget af en gren.
-Jeg holdt mig i tre dage. -Den lignede en pytonslange.
Efter ét kig bad inspektøren om øjeblikkelig indsats.
Han sendte bud efter en slamsuger.
-Var det udenfor? -Aner det ikke.
Du godeste. Bilen brænder!
-Nurullah, bilen brænder! -Bliv væk!
-Jeg må slukke branden! -Kom ikke for tæt på!
-Min Røde Djævel brænder! -Gå ikke derhen!
-Den eksploderer ikke! -Jo, den gør!
Vi må slukke branden! Min bil brænder!
-Den eksploderer ikke! -Jo, den gør!
Jeg siger jo, at den ikke eksploderer!
Benzintanken kan fjernes og er inde i huset!
Den eksploderer ikke!
Men bilen brændte op, mens jeg sad og var gal!
Min Røde Djævel er brændt op!
Min røde Djævel! Min Røde Djævel er brændt op!
Se der, Nurullah.
De brændte min smukke Røde Djævel. Se. Den ulmer stadig.
Åh, de gode gamle dage. Vi har så mange minder med dig.
Alle de gange, vi kørte på gaderne i Güngören.
-Se, hvem der kom, Nurullah. -Du godeste.
-Sluk vandet. -Hvordan er det muligt?
-Den er brændt. -Så trist!
Jeg er knust! Hvordan kunne det ske?
Min kære medborger, Recep.
Vi har haft vores uoverensstemmelser, men du er jo min nabo.
Vi bor her sammen og skal nok komme gennem disse svære tider.
-Vi skyndte os herhen. Kan vi gøre noget? -Tak, men hvad fanden laver du her?
Jeg er jo ked af det, der skete. Er der ingen medfølelse længere?
Vi har kendt hinanden længe.
Jeg arbejder nu i privatsektoren med hr. Erdem hos Yutanbiance.
Er det sandt? Tillykke.
Det var på tide at udvide. Han er en meget vigtig del af teamet.
Ja, det er jeg sikker på. I er to helt unikke slags røvhuller.
Stemningen er helt fantastisk.
Godt gået. Hør her. Snakken går om jer i landsbyen.
-Om os? -Om hvad?
De siger, at I pønser på noget. Jeg ved ikke, om det handler om penge.
-Hvem siger det? -Kom her. I får et navn. Kom.
Og smut så!
-Skrid! -Det var en stor fejl at komme her!
-Gå! -Idioten er ikke det værd.
-Ja, pas på frisuren. -Tror du, jeg er dum?
Forbandede fjolser.
Så du det, Nurullah? Nu er vi sikre.
Der er en regel i det kriminelle miljø.
Den første, der ser ofret, står bag forbrydelsen.
Men jeg var først fremme,
da gasbeholderen eksploderede i din lejlighed sidste år.
Siger du, jeg gjorde det?
Hvad har det med sagen at gøre? Hvad er forbindelsen til det her?
Jeg er allerede vred! Hvorfor angriber du mig?
Hent telefonbogen.
Værsgo.
Goddag, frue. Jeg har brug for adgang med en nødkode.
Ja, jeg er medlem. 3169 Recep Ivedik.
Selvfølgelig. Et øjeblik.
"Du bad jo ikke om et lift, da tanken var tom, snut."
Vi skal bruge fire lastbiler i Kozak-regionen, Yutan.
Ja, send dem øjeblikkeligt. Tak. Hav en god dag.
Det er på tide at konfrontere Haps Holding og se, hvad der sker.
Rolig.
-Fred være med jer. -Vær hilset, broder.
-Du ringede, og vi kom, broder Recep. -Bare sig til, chef.
Vi slår gerne ihjel. Vi smadrer gerne, broder Recep.
Tusind tak. Gud velsigne jer. Følg med mig.
Venner, vi indleder nu en sultestrejke for landsbyen.
Kom her, Kemal. Du skal filme os. Dokumentér dette hjerteskærende drama.
-Lav en rørende video, okay? -Jeg er klar.
Vi har lænket os fast til et træ,
da vi ønsker, at byggeriet skal standses. Derfor sultestrejker vi.
Her kommer snart en sværm af journalister. Vi giver ikke op.
I finder måske vores lig lænket til træet, men vi opgiver ikke vores sultestrejke.
-Fik du det? -Ja.
-Fint. Sørgede du for et stort fremmøde? -Jeg skrev til alle journalisterne.
Meget fint. Hør efter. Det her er en seriøs strejke.
Slip os ikke fri uanset hvad, jeg siger.
-Det er en aftale. -En aftale?
Sult kan få folk til at gøre sære ting. Jeg har det med at blive aggressiv.
Jeg vil måske true med at halshugge dig eller stikke dig ned.
Eller gøre ting ved dig op ad træet. Forvent hvad som helst.
-Slip mig aldrig fri. Forstået? -Okay, det er en aftale.
Der er kun to undtagelser. Slip os fri, hvis vi besvimer eller dør.
-Vi går hele vejen. Forstået? -Okay, det er en aftale.
Fint. Kom så, venner. Må Gud hjælpe os.
-Amen, chef. -Amen, chef.
Hvad med lidt vand?
-Er sultestrejken startet? -Ja.
Pokkers. Min mund er tør.
-Hvad foregår der? -De sultestrejker, hr. Erdem.
Sultestrejker? Det klarer tyksakken ikke. Han æder sine kompagnoner.
-Hvor længe er der gået? -Lige nøjagtig 47 minutter.
Syvogfyrre? Hvordan er det muligt? Det føles som fire timer.
Det siger min mave. Den er meget præcis.
-Hvor er journalisterne? -De er på vej.
Hvor er de? Hvor er pressen?
Jeg er ved at blive hangry. Vreden opsluger mig snart.
Der kommer nogen.
-Hvad er der? -Vi hørte om strejken.
-Vi kommer med mad, da I nok er sultne. -Vi sultestrejker jo.
-Præcis. I kan spise, når I bliver sultne. -Hør, det er ingen normal strejke.
Troede I, det var en arbejdsstrejke? Vi sultestrejker.
Man spiser ikke, når man bliver sulten. Vi kan ikke spise. Ikke spise!
I kommer med mad, mens vi prøver på ikke at spise.
I kommer med bulgur og kylling. Er I her for at støtte os eller ej?
-Gå med jer. -Vi anede det ikke.
Det her er ikke produktivt.
Vi må godt få en skefuld, ikke?
Kom tilbage. Jeg spiser en skefuld. Giv mig et lår.
-Jeg kan ikke. Slip mig fri. -Nej.
-Slip mig fri. -Nej, Recep.
-Slip mig fri. -Nej.
Giv mig tålmodighed, Gud. Giv mig styrke, Gud.
Nurullah.
-Nurullah. -Ja, broder.
Spiser du linsebøffer derovre?
-Hvad? -Spiser du linsebøffer?
Bøffer? Hvad snakker du om?
Er det iftar-kanonen?
-Det er jo slet ikke Ramadan. -Jeg hørte lige kanonen. Jeg sværger.
Giv mig tålmodighed, Gud. Hvordan står det til?
Fint. Vi er vant til at sulte.
-Alt vel her. -Vi har det fint.
Vant til at sulte, min røv.
I langturschauffører holder ind og spiser suppe konstant.
Jeg er færdig. Slip mig fri.
-Gør det. Hvad er klokken? -Der er gået over fem timer, broder Recep.
Hvad?
Hvad i alverden laver du her?
-Taler du til mig? -Ja, jeg gør.
-Jeg har det fint. Og dig? -Fint. Jeg græsser bare.
-Og vi sultestrejker. -Held og lykke.
Hvad spiser du? Giv os lidt. Vi er drønsultne.
-Nej, sultestrejker I ikke? -Bare lidt gedeost.
Recep, altså. Gedeost er dyrt for tiden. Vær realistisk.
Skal jeg skaffe dig lidt kogte bønner med ris?
Kogte bønner. Det er meget fristende. Har du dem på dig?
-Skaf mig en skål kogte bønner. Af sted. -Fint. Held og lykke.
-Broder Recep? Broder Recep? -Ja?
-Recep. -Ja?
Hvem talte du til?
-Var du ikke lige en ged? -Hvad snakker du om?
Du var en ged. Jeg sværger, at du var en ged med hvidt gedeskæg.
Broder, Recep. Du har det ikke så godt. Du vrøvler. Tag dig sammen.
Jeg har det forfærdeligt. Slip mig løs. Du var en ged, og vi talte sammen.
-Slip mig nu fri. -Nej, du gav strenge ordrer.
Og nu beder jeg dig om at slippe mig fri øjeblikkeligt.
-Du bad mig om ikke at slippe dig fri. -Ja, det gjorde jeg.
Nu beder jeg dig om at slippe mig fri. Jeg bad om begge dele.
Slip mig fri, når jeg siger det. Hvis ordre var det?
-Din. -Og nu trækker jeg det tilbage.
Du bad mig lade være.
Prøver du at knække mig? Jeg beordrer dig til at slippe mig fri.
Kun hvis du dør eller besvimer.
-Jeg nægter. -Giv mig tålmodighed, Gud.
Der sker noget.
-Min hjerne lukker ned nu. Jeg besvimer. -Recep.
-Se mig, Jeg skeler helt. -Recep!
-Vent! -Recep?
-Han er bevidstløs. -Jeg slipper dig fri.
Tag dig sammen.
Sultestrejker er ikke lige mig.
Journalisterne udeblev. Det blev ingen international sensation.
Det var forgæves.
Vi har brug for nogle kendisser, ellers får vi ingen mediedækning.
Min ven arbejder for et firma, der håndterer invitationer til events.
-Han må kende nogen. Jeg spørger. -Seriøst?
I så fald med de have en liste.
-Bed ham sende den snarest. -Okay.
Hurtigt. Bed ham sende listen. Skynd dig. Har han sendt den endnu?
-Vent, jeg skriver. -Se, om han har svaret.
-Har du fået listen? Tjek. -Sendt.
-Se, om han har svaret. -Han sender den lige om lidt.
Tjek din telefon. Den bippede. Den vibrerede. Har vi listen?
-Kom nu. Nu har vi den endelig. -Giv mig den.
Listen er her virkelig. Vi starter fra en ende af.
Fazil Say.
Det er ikke i alfabetisk orden.
Hallo. Er det CRR-koncertsalen? Tjek backstage. Jeg søger Fazil Say.
Fazil hvem? Pianisten Fazil Say. Vores lands stolthed. Han må være der.
Vi vil gerne booke ham til en koncert for at skabe opmærksomhed for Yutan.
Han skal spille klaver i engen. Vi inviterer pressen.
Hvor får vi et klaver fra? Vi har intet. Hvorfor medbringer han ikke sit eget?
Klarinetspilleren til brylluppet for nylig medbragte eget instrument.
Han bør medbringe sit flygel. Det bør en musiker gøre.
Er det stort? Det er jeg ligeglad med. Han bør medbringe det.
Jeg har kun et keyboard.
Okay, så læg på.
Hvor prætentiøst. Hallo. Jeg vil tale med Tarkan.
Vi afholder et arrangement for social ansvarlighed her i Yutan.
Der skal bygges. Naturen trues. Vi forventer Tarkans støtte. Kommer han?
Men han hang ud ved historiske Hasankeyf.
Han synger "det er snart ovre", men det passer ikke.
Den her by er snart ovre. Okay, bare læg på.
Hallo. Er Ezel der?
Vi vil booke trioen til en koncert for social ansvarlighed
nær Yutan for lidt nostalgi og en bedre fremtid.
De var en uforglemmelig trio. Hvem? Ezel, Çelik, Ercan.
Ja. Er det her ikke Ezels sang?
Vi fik en datter Jeg er på landevejen uden hende
Det synger Ezel. Izel? Hvem er Ezel? Rapperen? Nej, det går ikke her.
I Berlin? Jeg har ikke råd til at få ham hertil.
Jeg kan få ham hertil fra Bolu. Okay, okay. Tak.
Niksen. Ingen var til at tale med.
-Jeg har en ven. -Hvem?
-Murat Dalkiliç. -Hvor kender du ham fra?
-Fra kampsport. -Ring til ham.
-Spørg ham. -Vi har ikke talt sammen længe.
Ti stille og ring til ham.
-Hvad siger han? -Den ringer.
-Hvad siger han? -Murat, min ven.
Hvordan går det? Jeg har også savnet dig. Jeg ved, du deltager i sociale projekter.
Vi vil bede dig filme en video i Yutan. Har du tid til det?
Kan du komme? Ja.
Jeg vidste, du var en god person. Jeg sender adressen.
"Dybere, dybere," kære Murat. Jeg elsker dig.
-Han kommer. -Ærlig talt, Nurullah.
For første gang overrasker du. Skønt.
Det er sent.
-Han er her ikke. -Han skal nok komme.
Ja? Jeg er træt af de her sangere.
-De kommer altid for sent. Udvis respekt. -Sådan er Murat ikke.
Der er han. Han er her virkelig. Der er han.
-Nuro! -Min græshoppe! Du ligner dig selv.
-Velkommen. -Tak.
Du er ude af træning.
Lad mig introducere dig. Min bedste ven, Recep.
-Recep. -Hej, min ven.
-Hej. -Velkommen.
Du ser anderledes ud i tv.
Jeg troede, du var en høj og stor mand, men du er lille og tæt.
Men din sang… "Yvere, yvere." Fed sang.
-"Dybere, dybere." -Præcis. "Yvere, yvere."
Det er tæt på.
Lad os tage hen til byggegrunden, så vi kan filme videoen.
Fint. Hvor er det?
Sæt du dig hen i tehuset. Vi har meget at se til.
-Det er min manager, Ayse. -Vent hellere i tehuset.
-Dine fødder bliver dækket af torne. -Jeg følger med Murat.
Jamen, så lad os gå. Denne vej.
Det er helt utroligt. De har ødelagt denne smukke skov.
Det er kunstneren i dig, der taler. De har sgu smadret stedet.
Det er ét stort rod. Derfor kontaktede vi dig.
Du er en populær sanger med millioner af følgere.
Vi har brug for en følelsesladet og opmærksomhedsskabende video.
Videoens slogans skal have mange visninger.
"Støt Yutan." "Nej til Yutanbiance." "Gør modstand."
Okay, videoen skal nå ud til millioner.
-Du er den bedste. Hvor står vi? -Lad os filme. Stil jer bag mig.
Er alle klar?
-Kom med, søster. -Nej, det er fint.
Er det godt?
Kære venner. Jeg er i Yutan lige nu. Jeg er vred og med rette.
Jeg fortæller hvorfor, og så er I sikkert enige.
Projektet bag os ødelægger denne smukke skov.
De hælder beton ud overalt.
Et uetisk firma ved navn Haps Holding indledte byggeprojektet Yutanbiance
og ødelagde skoven ved at hælde beton ud.
Vi står her i dag med landsbyboerne
for at demonstrere mod ødelæggelsen af skoven.
Husk det her. Hashtag Yutanbiance. Hashtag nej til Haps Holding.
-I kan rende mig. -Tak.
-Det var fantastisk. -Tak.
Jeg troede ikke, du klarede det, men du afsluttede stærkt.
Det lød, som om jeg talte grimt til dine følgere.
Klip det hellere ud. Hør her.
Læg videoen ud, så millioner kan se den.
-Nu. -Men hvad tid er det?
Hvorfor? Læg nu bare videoen ud.
Vi venter til bedste sendetid kl. 20. Der får man flest visninger.
Er du nyhedsvært eller hvad? Du er landets Casanova.
Du kan lægge det ud når som helst og til hvem som helst.
Det er jo dig. Du lægger det ud, ikke?
-Sådan fungerer det. Læg det nu ud. -Okay, vi gør sådan her.
Jeg skriver ud nu, at der kommer en stor udmelding kl. 20.
Det bliver godt.
Fint, du er professionel, så vi lytter til dit råd.
Ikke, Nurullah? Man stoler jo også på blikkenslageren.
Det her er det samme.
-Tak for støtten. Det var godt, du kom. -Det var så lidt.
Er det alt? Jeg tog hele vejen hertil. Invitér os på middag.
Manden har ret. Skam dig. Hvorfor er du venner med det svin?
Hæng ud med mig, og lev det gode liv.
-Vi tager hen til Necatis sted. -Ja.
-Gør klar til fantastisk mad. Følg med. -Skønt. Vi ses senere.
Men Murat…
-Hvad synes du? Jeg fik bord ved vandet. -Det er skønt. Vi er taknemmelige.
-Ikke sandt? -Jo.
Hallo, kom her.
-Velkommen. -Tak.
Her ser du den største kendis nogensinde. Murat Dalkiliç.
Det havde du aldrig turde drømme om, men her sidder han.
-Giv ham god service. -Selvfølgelig. Hvad vil du have at spise?
Lad os gøre følgende. Steg os noget lam på spyd.
-Tag dig god tid, så vi kan sludre. -Jeg spiser ikke kød, venner.
-Jeg er veganer. -Han spiser ikke kød.
Hør. Skaf noget ørred fra fiskefarmen. Kom smør på, og put den i ovnen.
Recep. Fisk er også kød.
-Fisk er kød. -Ja, det er.
-Spiser du heller ikke det? -Nej.
-Er du fuldt ud veganer? -Ja.
-Hvad med svampe? -Det er fint.
Svampe. Gril nogle svampe. De lokale svampe er lækre.
-Yutan-svampe er legendariske. -Jeg er på.
-Det er ikke svampesæson. Vi har ingen. -Hvad mener du?
Vi så svampe overalt på vejen hertil.
-Jeg er ikke så sikker på dem. -Vi har da spist dem fra barnsben.
-Ikke? -Vi spiste dem konstant.
-Vil du afvise gæsterne? Pluk svampe. -Hør her.
-Jeg tager ikke ansvar for det. -Fint. Pluk dem nu.
-Er det ikke bedre at lade være? -Nej, søster. Vi spiste dem konstant.
Og slik lavet på fyrretræssaft. Det er vegansk. Vi kan slikke på det.
Wow, her sidder vi langs bækken med den berømte Murat Dalkiliç.
Hvem havde troet det? Jeg har et spørgsmål til dig.
-Ja. -Hold dig for ørerne, søster.
Hvilke kendisser har du hængt ud med?
-Hold nu op, Recep. -Sig det nu.
Vi nyder dette sjældne øjeblik og dette smukke sted.
-Kom nu. Du kan fortælle os det. -Aldrig. Det er nok.
Okay, jeg dropper det.
-De her svampe smager himmelsk. -De er tilberedt specielt til dig.
Sauterede i en kasserolle.
-Vil du smage? -Nej tak.
-Jeg insisterer. -Jeg sagde nej tak.
-Svampene græder. -Jeg gør det ikke. Fjern dem.
Hvad kan der ske, søde?
Man finder sjældent så friske og røde svampe.
-Spis. -Jeg gør det ikke.
Du burde også stoppe. Du har spist for meget.
Murat, de, der spiser dem, er triste, og de, der ikke gør, er endnu mere triste.
-Åh gud. -Hvad er der galt?
-Hvad er der sket? -Du godeste.
-Hvad er der galt? -Åh gud.
-Jeg har knaldrene hovedpine. -Hvorhenne?
-Hvad er der sket? -Det ved jeg ikke!
Det kan være omicron-varianten.
-Hvad sker der? Kan du forklare? -Jeg ved det ikke.
-Han er mundlam. -Hvad sker der lige nu?
Mit øje… Er det pludselig blevet mørkt?
Hvad siger du? Det er ikke mørkt.
-Det er dagslys. -Kig på mig.
Hvad er der med dig?
-Han kan ikke se. Han er blevet blind. -Hvad sker der, Murat?
Jeg ringer til Ercan. Vi tager på hospitalet.
-Hvor er det? -Der er en skadestue tæt på.
Ercan! Kom herhen med bilen!
-Vær ikke så hård ved dig selv. -Kom med bilen, Ercan!
-Kig på lyset. Kan du se lyset? -Jeg kan intet se, doktor.
-Ser du ikke lyset? -Der er måske et svagt lys.
Jeg ser det. Nu er det væk. Og tilbage. Det er væk. Det er tilbage. Væk.
Åh, Murat.
Ingen neurologiske symptomer. Mulig madforgiftning.
Eller nervelammelse som følge af et giftstof.
-Har du spist noget anderledes? -Vi spiste svampe og fyrretræssaft.
Jeg sagde, du ikke skulle spise det.
Havde svampene røde hatte med hvide prikker?
-Noget i den stil. -Ja.
-Det er den giftige slags. -Åh gud.
De forgiftede min blåøjede prins og udviste ingen nåde.
Hans øjne er 50 millioner værd,
men nu er han blevet forgiftet.
Nej, søde. Han er okay, men det var skræmmende. Vi var bekymrede.
Klokken er 20.30. Der er ingen video.
Ja. Det gjorde ondt.
Jeg taler med hende pestilensen. Hun kan lægge videoen ud.
Nej, vær ikke bekymret. Murat har det fint. Alt er vel.
-Læg på. Vi må tale sammen. -Jeg må ringe tilbage.
Undskyld, men klokken er 20.30. Murat skulle lægge vores video ud.
Vi missede den bedste sendetid, han plaprede løs om.
Bed ham lægge den ud, så folk går amok. Lad os skabe lidt postyr.
Manden er indlagt og kan intet se.
Jeg håber, han kommer sig, men mit fokus er på videoen.
Læg den ud. Hans hænder fejler jo intet.
-Placér hans finger på knappen. Kom nu. -Hallo.
Manden er blind, og så tænker du kun på din video?
-Lægger du den ud eller ej? -Nej.
-Det gør jeg ikke. -Ikke?
-Nej. -Skam dig. Alle som dig burde skamme sig.
Vi inviterede jer på middag og betalte endda!
Inviterede på middag? Seriøst?
Hvorfor skulle vi betale, hvis I ikke lægger videoen ud?
-Det er en skandale. Vi er fattige bønder! -Du driver mig til vanvid. Smut!
Jeg gider ikke se på dig!
Hvis Murat ikke har det bedre i morgen, så vanker der! Idioter!
-Råb ikke ad mig. -Idiot. Din skiderik.
Vi køber altid hans originale albummer! Hver gang!
Vores skattepenge har gjort ham berømt! Kom her.
Jeg går derind. Han kan jo intet se. Jeg tager telefonen og lægger videoen ud.
-Vi tager sagen i egen hånd. Hold udkig. -Okay, broder.
Hvem er det? Ayse?
Ayse?
Hvem fanden er det?
Ayse?
For pokker. Jeg hører syner.
Hvad i alverden?
Ansigtsgenkendelse.
Den genkender ikke mit ansigt. Jeg skal scanne hans ansigt?
-Hvad er det for en skygge? -Det virkede ikke.
Hallo!
Niksen.
Hallo? Hallo?
Noget bevæger sig foran mig! En skygge! Jeg er ved at blive skør!
Hallo? Hallo?
-Hallo. -Nej, det virker ikke.
Telefonen registrerer det ikke.
Murat, hvorfor spiste du de svampe?
Hallo?
Endelig.
-Farvel, hr. bedste sendetid. -Hallo? Hvem er det?
Stress mig ikke her på hospitalet!
Telefonen er låst op. Hvordan lægger vi videoen ud?
Aner det ikke.
-Er det Murats telefonen? -Tøsen er her.
-Ja, jeg ser hende. -Hvad laver I?
Ingenting. Telefonen ringede, men ingen tog den.
Staklen famlede i blinde, så jeg tog den.
Hvad snakker du om? Giv mig den! Bliv der. Jeg ringer til politiet!
-Hvorfor det? -Fordi du er en tyv!
-Os? -Ja!
Aldrig. Skam dig.
-Skam dig. Ring du bare til politiet. -Det gør jeg lige nu.
-De kommer ikke. -Hvorfor ikke?
-Det er gendarmernes distrikt. -Åh gud! Jeg ringer.
Ring og bed it-selskabet om en hurtigere forbindelse.
Bliv der. Jeg ringer!
-Bed kystvagten om at komme. Okay? -Jeg ringer nu.
-I managere kan rende mig. Skamfuldt. -Du godeste.
Nå, venner. Sammen standser vi Haps Holding.
Vi har prøvet mange ting forgæves.
Derfor iværksætter jeg en hel kampagne.
-Er I med mig? -Ja!
Skønt.
Büsra og Kemal, I står for de sociale medier.
Vi danner en hær af trolls med alle, der ejer en telefon.
Vi lægger en masse videoer ud om situationen.
-Forstået? Vi skaber opmærksomhed. -Forstået.
Den klarer vi. Bare rolig.
-Nurullah. -Ja, broder.
Tag en af chaufførerne, der er god til nærkamp.
-Træn landsbyboerne. -Jeg er god til kampsport. Den klarer vi.
Godt. De andre chauffører slutter sig til mig ved fronten.
Vi gør brug af alle taktikker.
Vi omringer, intimiderer, afbryder, bestikker og generer dem.
Passiv-aggressiv modstand. Alskens krigsførelse.
Hele molevitten. Vi får dem til at begå fejl!
De skal se styrken bag Sortlagerslænget.
-Forstået? -Forstået.
-Må Gud hjælpe os! -Amen, broder!
Haps Holding skal sig berede! I vores øjne er der vrede!
-Yutans landsbyboere er imod projektet! -Nej til projektet!
Vi gør modstand og bliver ved! Haps Holding, pak sammen og forsvind!
Skriv hashtag "Yutan kæmper imod." Forstået?
-Hashtag Yutan kæmper imod! -Meget fint.
Til siden. En, to, en, to.
Halløjsa!
Sortlagerslæng! Haps-folket er der fremme.
Indtag positionerne. Sigtbarheden er god. Gør lortebomben klar!
Placér den der. Fint. Katapulten er klar!
Semih! Bed dem skynde sig! Afkort frokostpauserne!
Affyr!
I Guds navn!
Hvad er det?
Hvad i alverden er det?
Ja! Det er Yutans svar til jer!
Rend mig! Hvad er det?
Hedninge!
-Vi er imod projektet! -De kan ikke fælde træerne!
Vi arvede skoven fra vores forfædre. Vi sælger den ikke. Det sker ikke.
Hold inde, Haps Holding!
En, to! En, to!
Vi landsbyboere har ret og vil sejre! Yutan kæmper imod!
I lægger Kemals videoer ud overalt.
Vi må være organiserede. I skal gøre det hver dag.
Hashtag Yutan kæmper imod! Hør på os!
-Støt os! -Støt os!
-Hvem ønsker byggeriet? -Ingen!
-Skal Haps Holding holde inde? -Forsvind!
Sigt. Affyr.
Hvad laver I her?
Er jeg den eneste, der tilbageholdes? Se, der er én.
Kom tilbage!
Hvad i alverden?
Projektet gennemføres!
-Hvor mange visninger? -Der er 278 indtil videre.
Det er ingenting. Vi må skrue op for tempoet.
Det skal gå hurtigere.
NEJ TIL BYGGERIET
Haps Holding skal holde inde!
-Nej til projektet! -Hold inde, Haps Holding!
-Åbn porten. -Han åbner.
Haps Holding skal sig berede! I vores øjne er der vrede!
Vi landsbyboere har ret og vil sejre!
Kom så.
-Fint. -Recep!
-Jeg er midt i et spil.
-Det er vigtigt. -Fint. Sig frem.
Ifølge vores kilder besøger udenlandske investorer byggegrunden i morgen.
Det er store nyheder.
Se nu der. Nu inviterer han udenlandske investorer.
Han leder efter midler til at fremme byggeriet.
Lad os byde investorerne velkommen
på vegne af Sortlagerslænget. Hvad siger I?
Vi viser dem lidt tyrkisk gæstfrihed.
-Vi flækker deres kranier som valnødder! -Ingen fysiske angreb.
Vi benytter os blot af Sortlagerslængets skræmmetaktik.
Vi fylder dem med gru.
Vi skræmmer dem, så de flygter uden at kigge sig tilbage.
Det er blot en velkomst.
-Mine venner, her er vores demohus. -Her er vores demohus.
-Imponerende design. -Han siger, at det er imponerende.
Godt. Vi tager hen i skoven og drøfter resten af projektet.
Ja, lad os se det.
Michael, se. Smukt sted.
-Er det ikke virkelig smukt? -Det er helt utroligt.
Men træerne her står for tæt.
For at bygge et resort bliver I nødt til at fælde nogle.
-Hvordan løser I det problem? -For mange træer.
Bare rolig. Vi fælder træerne. Hugge, hugge, hugge.
-Vi går i gang om tre dage. -Om tre dage?
Du er hurtig.
Men det er et stort problem at fælde træer i USA.
Lovgivningen er meget striks. Forventer du, at der opstår problemer?
Med landsbyboerne og medierne?
Et berømt tyrkisk ordsprog lyder: "Den klarer vi!"
Bare rolig. Alt er på plads.
Bare rolig. Det er den letteste del. De er uvidende bønder.
For en lille slat penge sælger de marker, huse og det hele.
De er trætte af at bo her. De er lette.
Og vær ikke bekymret for medierne. De gør, som de får besked på.
De skriver intet uden vores samtykke.
Vi betaler dem rigeligt. Alt bliver snildt klaret.
Projektet lyder på 50 villaer, men vi bygger 150.
-Hvordan? Hokuspokus. -Hokuspokus.
Jamen dog. Jamen dog.
Hvem har vi her?
-Hvem er det? -En skør landsbyboer.
Den store forretningsmand, Erdem Çökelek, og hans slæng?
-Hvad laver du her? -Er de amerikanere?
Hvad med kampen? 49ers.
-Hvad siger han? -Han vrøvler bare.
De kan ikke engelsk. Jeg spørger, men får intet svar.
Er de uærlige som dig?
Ballademageren er altså tilbage? Jeg lægger dig i graven.
-Du skræmte og forvirrede os! -Jeg er ikke færdig med dig endnu.
Jeg flækker skallen på dig og smører din hjerne ud på en tallerken.
Jeg drysser løg, hvidløg, chili og sumak ovenpå. Hak, hak, hak.
Jeg serverer det koldt som i Izmir.
-Vent og se. -Smut.
I har talt sammen et stykke tid. Noget hokuspokus, hvad?
Træer og villaer. Jeg hørte det hele. Lad mig trylle lidt for jer. Se godt med.
Kig på mine hænder. Kig godt på mine hænder.
Kig. Ser I det? Kig. Se, hvad der sker. Hvad er det?
-Han laver sit fingertrick igen. -Kig godt med.
-Hvor kom de fra? -Hvad er der galt?
I virker forvirrede og forpinte? Jeres øjne havde nær hoppet ud af kraniet.
Michael? Jonathan? Er det ikke skønt?
Man kan bare fælde træer. Skønt land. En vidunderlig verden.
I kommer her for at handle lidt. Giv en rose, tag en rose.
Siger man ikke sådan? Giv en rose, tag en rose.
-Tror du, det er let? -Hvem er de?
Giv en rose, tag en rose?
Før dem væk. Vi har intet udestående med jer. Skrid.
-Lad være. -I vover ikke!
-Hvor skal I hen? -Vi går tur med køteren.
-Kom med. -Giv min onkel besked!
-Tilkald gendarmerne! Red mig! -Så flyver vi.
Se, hvor han flyver! Se, hvor han flyver!
-Han flyver! -Slip mig!
-Se, hvor han flyver! -Hvad er I for mennesker?
-Se, hvor han flyver! -Slip mig!
Sæt mig ned!
-Vi skåner jakken. Den ser dyr ud. -Hvorfor tager I min jakke?
-Fald ned. -Slip mig!
Vi binder hans hænder.
-Han filmer mig! -Bind hænderne.
-Uciviliserede hunde! -Fald ned.
Min onkel slår jer ihjel!
-I vil rådne op i fængsel! -Kom så.
-I vover ikke!
-En, to, tre! -I ødelægger min frisure! Nej!
Bøller! Og så griner I!
-Hvad er I for mennesker? -Hans onkel havde ret.
-Han ser 15 år yngre ud! -I vil råde op i fængsel!
-Vent og se. Forbandede slyngler! -Okay så.
Pas godt på dig selv. Vi ses i morgen. Kom, vi går.
-Vi ses! -Gå ikke!
Hvor er I? Efterlad mig ikke! Jeg bliver ædt af dyr!
Hjælp! Jeg er færdig!
-Anmeldte du os? -Selvfølgelig. Hvem tror I, at I er?
-Hvem er du? -Det skal jeg vise jer.
-I venter ikke længe. -Nu skal jeg vise dig noget. Giv mig den.
Hvad siger du så?
-Vi fælder træerne. Hugge, hugge. -Det er mig.
Niks pille. Kun se.
Om tre dage. Projektet lyder på 50 villaer.
-Men vi bygger 150 villaer. -Dit udskud. Du filmede det hele.
I slyngler!
Selvfølgelig filmer vi en stor forbryder som dig.
Indgiv din klage. Kom nu. Sig frem.
Politiinspektøren er her.
-Jeg er ked af at høre, hvad der skete. -Tak.
Mine folk har taget imod deres forklaring. Jeg vil høre Deres. Indgiver De en klage?
Hr. politiinspektør. Vi har faktisk lige talt sammen.
-De har allerede sagt undskyld. -Hvem undskyldte? Aldrig.
Ingen af os undskyldte. Vi står ved vores handlinger.
Vi giver ham gerne tæv og smider ham i mudderpølen igen.
Som De ved, er vi naboer. Vi vil jo støde på hinanden, ikke?
Vi lader det bare ligge. Jeg indgiver ikke en klage.
Hr. Erdem, De blev overfaldet. Er De sikker?
Det var intet overfald. Vi tog bare hårdt fat i ham.
Alt er fint. Jeg indgiver ikke en klage.
Godeftermiddag. Jeg skyndte mig herhen. Jeg er deres advokat, Büsra Altin.
-Hvad er problemet? -Der er ingen klage, frk. Büsra.
-De kan føre dem væk. -Okay. Fint. Kom, de herrer.
Farvel, hr. politiinspektør. Vær nu klog.
-Farvel. -Farvel.
En flok unge landsbyboere. De tror, at de er sjove.
Jeg var væk få dage og se, hvad der skete. Jeg måtte hente jer på politistationen.
Vi var blevet løsladt igen, Büsra.
Vi har belastende optagelser af Erdem. Vi afpressede ham.
-Så klappede han i. -Lad mig se videoen.
Her afslører Erdem Haps Holdings modbydelige agenda.
Han tilstod, da han viste investorerne rundt.
…men vi bygger 150 villaer.
Det starter om tre dage.
-Videoen er ubrugelig. -Men han indrømmer jo alt i den?
Tag den, så skal han nok forsvinde.
-I filmede ham uden hans samtykke. -Ja, hvordan var det ellers sket?
Du forstår det ikke, vel?
Ifølge persondataloven er det en forbrydelse.
Ingen dommer vil godkende det. Jeg kan ikke bruge det.
Hvad er det for retfærdighed? Hvad er en persondatalov?
Hvordan er det muligt? Manden indrømmer jo sine forbrydelser!
Fald nu lige ned.
Det har intet med lov eller retfærdighed at gøre! Det er slemt!
-Brug det i retten! -Sådan fungerer det ikke.
Men jeg har en idé.
Vi kan ikke bruge det her som bevis, men…
-Men? -Men…
Men?
Du hentyder, men jeg forstår ikke.
Fint, jeg fortæller dig det.
Vi kunne lække videoen. Mere siger jeg ikke.
Hun har ret. Vi bruger VPN.
-Jeg kan gøre det her og nu. -Gør det. Læg det ud, men slet alle spor.
Vent, til medierne får nys om det. Jubi!
Folk bliver forargede.
De vil gennemskue Haps Holding og spytte i deres ansigter.
Det bliver meget voldsomt, og så ser vi, hvad der sker.
-Det bliver godt. -Men der er et alvorligt problem.
-Hvad? -Jeg ved ikke, om du hørte det.
De går i gang om under tre dage.
Tre dage. De kan gå i gang når som helst. Derfor overvåger Sortlagerslænget skoven.
Du, Knurhår. Gør klar. Mød mig lige uden for skoven.
-Vi patruljerer i nat. -Javel, chef.
Godt. Pas på jer selv.
Hører du det, Fatih?
Ja, chef.
Den grå ugle tuder.
Ifølge myten hvis en grå ugle tuder tre gange,
på en mørk nat som denne,
bliver en forældreløs kalvs hjerte knust.
-Det er meget dybt. -Det er smukt, chef.
Kun ulvene er vågne nu.
Sjakalerne sover alle sammen.
Din broder er træt.
Jeg hviler nu, men først tjekker jeg morgendagens hestevæddeløb.
-Hav det godt. -Sov godt, chef.
-Sover de? -Skal vi skubbe til dem?
-Vi bør vække dem. -Skal jeg?
Det gør vel ingen skade. Hallo? Vågn op. Hallo!
Han vågner.
Hvad foregår her?
-Vent. Vi er ikke de slemme. -Hvem i alverden er I?
-Vores gruppe er her for at støtte jer. -Støtte hvad?
-Yutan. -Er I her for at støtte sagen?
Ja, og der er også andre.
Videoen har allerede hjulpet.
-Ja, vi så videoen. Den hitter helt vildt. -Det er jo fantastisk.
-Lad os se. -Ja, chef.
Flyt jer, piger.
Jamen dog. Ser du det, Knurhår?
Jeg får helt lyst til at græde.
For fuglene Træerne og skovens skyld de kom
Først var der én Nu kæmper tusindvis for området
Kære onkel. Velkommen. Du er ventet. Må jeg kysse din hånd?
Vi er på røven. Vent her.
Velkommen, onkel.
Hvad er det her? Du har bragt skam over familien.
Og du ødelagde handlen. Hvad er dit problem?
Jeg er offer for omstændighederne. Det er falsk. Det er én stor konspiration.
Falske videoer? Afpresning? Tror du, jeg er dum?
På ingen måde, onkel.
Du afslørede alt, fordi du er en idiot, der bare lukker lort ud.
Bare rolig, onkel. Jeg får styr på det hele snarest.
Hvad får du styr på? Du kan end ikke rede din seng.
Gør en ende på alt det her i morgen.
Det er ude af kontrol. Begynd at fælde træer i morgen.
Jævn skoven med jorden, Erdem.
Forstået. Bare rolig, onkel. Jeg gør, som du siger.
Vi har slet ikke haft tid til at snakke. Hvordan går det? Godt, forhåbentligt.
-Smut så. Seriøst? Forsvind, dit røvhul! -Hav en god dag, onkel.
-Hvad laver du her? -Må jeg ikke hilse på?
Gør, som du vil.
-Hr., det er en ære at se Dem her. -Tak.
Jeg har endnu ikke fået min provision. Derfor er jeg her.
Vi indgik en handel og udlejede skolen og de ældstes byrådslokaler.
-Jeg blev lovet en bonus. -Hvilken bonus?
Det er snarere en provision. Jeg udlejede jo offentlige bygninger.
Min provision skulle fordobles. Det fik jeg at vide.
Det vil jeg ikke tale om. Du er ikke så lidt flabet.
Vi forsørger dig hver dag. Hvor utaknemmeligt.
Hvor skamløst. Ejer du ingen ydmyghed?
Hr. Enver, De sviner mig til, men jeg fik jo det hele til at ske.
Foruden mig havde Recep og advokaten forpurret Deres plan.
Forsvind, din slyngel, ellers får du mig i vanskeligheder.
-Forsvind, din skurk. Skiderik. Skrid! -Er det sådan, det er?
De holdt mig hen, indtil det hele var i hus!
Lad mig fortælle Dem noget. De har generet den forkerte person.
Asim Civan er mit navn, og jeg bærer nag for altid.
De kommer til at bøde. I burde alle skamme jer!
-Forsvind! -Jeg skal nok afsløre Dem!
-Dit svin. -De kommer til at bøde!
-Skrid!
Ja, kære Yutan-oprørere.
I kom for at hjælpe os med at beskytte landsbyen og skoven.
Tusind tak. Gud velsigne jer!
Bravo!
Forhåbentlig vil det her afsløre Haps Holding!
-Vi forviser dem herfra! -Bravo!
Søster. Søster.
Du skal ikke rasle efter hvert eneste ord. Jeg får hovedpine.
Jeg bandlyser snart slip-let-pander. Jeg får dem konfiskeret.
-Okay. Du har ret. -Ja, selvfølgelig.
Se, hvem der kommer der.
-Det er Çökelek Junior. -Buh!
Buh!
Jeg kommer med en advarsel!
I overtræder loven! Det her er privat grund!
I kan ikke bare slå lejr her, som I lyster!
-Buh! -Buh!
I får 24 timer! Hvis I er her i morgen,
bliver I kørt over af gravemaskiner og bulldozere!
Buh!
-Buh! -Forsvind!
Rend mig. Erdem!
-Hvad? -Giv Javier Bardem et kys!
Hold den her.
Ja, venner. I hørte fjolset!
Han vil køre os over og jævne stedet med jorden!
Der sker intet med landsbyen eller skoven, så længe vi er her!
-Vi forsvarer stedet med vores liv! -Bravo!
-Hallo! Hvad vil du? -Undskyld, men lågen stod åben.
-Jeg har gode nyheder. -Hvad er der sket?
Jeg kommer som en ven og vil bare tale.
-Er det sandt? -Jeg kom op at skændes med hr. Enver.
-Han fyrede mig. -Hvor synd. Det gør mig ondt.
Jeg kunne ikke klare det. Jeg følte mig krænket.
Jeg pakkede alle mine ting, men jeg tog måske lidt for meget.
Værsgo. Jeg håber, at det hjælper.
Indeholder den oplysninger om firmaet?
-Der er alt, du drømmer om. -Og den får jeg?
-Jeg har et motto her i livet. -Og hvordan lyder det?
Min fjendes fjende er min ven.
De generede den forkerte.
Jeg må af sted.
Jeg håber virkelig, at du taler sandt.
Hør her, venner.
Vi er her ikke, når de kommer i morgen. Vi forsvinder under ly af mørket.
De vil tro, at vi er forsvundet.
-Men forsvinder vi virkelig? -Nej!
-Lader vi dem tage skoven? -Nej!
Vi trækker os tilbage dybt ind i skoven.
Vi omringer dem på strategisk vis.
Alle står klar. Det her er Yutan-skoven.
Med Guds hjælp vil den opsluge Haps Holding i morgen.
-Må Gud hjælpe os! -Må Gud hjælpe os!
"Bestik dem. Brug trusler, om nødvendigt."
Hold da op. De bliver stillet til ansvar for det hele.
Hvad er det? Det er irrelevant.
SYGE TRÆER MILJØRAPPORT
Gjorde I også det her?
Hvad? Nu har jeg jer.
Idioter. Tænk, at de sender den slags. Fjolser. Det her fælder jeg jer på.
Her er byggegrunden. Der er to indgange. Her og her.
Det er her, vi normalt chikanerer Erdem.
De bruger begge indgange. De kommer ud herfra og kører ind i skoven.
Vi spreder os i skoven.
Vi omringer dem venstre om og midt på.
De ser os ikke. Vi skjuler os i skoven.
-Forstået? -Ja, chef.
De her trækker sig tilbage mod midten. Det samme sker her.
Alle samles i midten.
-Forstået? -Ja, chef.
-Du fatter intet. -Jo, jeg gør, chef.
Hvordan kunne jeg sove? Hvordan kunne det ske?
-Hallo. -Hvor er du?
-I et bagholdsangreb, Büsra. -Hvorhenne?
-Fantastisk… ting… fundet. -Hallo?
-Ha… -Hallo!
-Hvad har du fundet? -Jeg kan ikke høre dig.
Jeg sidder med fortrolige e-mails. Jeg er på vej hen til statsadvokaten.
Her er dårlig dækning. Hvad har du fundet?
Jeg gemmer mig her. Ring ikke. Jeg er midt i et bagholdsangreb.
Hallo?
Hør efter, alle sammen.
Det er en meget vigtig dag for os alle! I skal være hurtige!
Træerne skal falde som dominobrikker!
-Kom så, tapre løver! Af sted! -Kom så!
-Giv mig den. -Værsgo.
Enhed et. Hr. Erdem?
-Hold den. Modtaget, skifter. -Folkene er væk. Her er ingen.
Selvfølgelig er de væk.
-Kom i gang. -Vi nærmer os nedrivningsstedet.
-De skal nok bøje sig. -Hvad havde du forventet?
Godt. Vi tjekker med enhed to.
Enhed to. Hører I? Skifter.
Hr. Erdem. Enhed to her.
Stedet er frit. Vi begynder at fælde træer snarest.
Ja, fortsæt arbejdet. Kom i gang. Hurtigt.
Lad mig høre motorsaven over radioen. Det er sød musik i mine ører.
Modtaget, hr. Erdem. Skifter.
Ved I hvad? Vi gjorde det virkelig.
-Onkel bliver så stolt af mig. -Vi er alle stolte af Dem, hr. Erdem.
Slå ham! Slå ham!
Ja, sådan, Nurullah. En gang til omkring. Bind knuden, Orhan.
Ja, sådan!
Hvad sker der?
Enhed to. Hører I mig? Skifter.
Enhed et. Hører I mig?
Enhed et. Hører I mig? Skifter.
Enhed to. Hører I mig? Skifter!
Hvor er de alle sammen henne?
Erdem.
Er det enhed et?
Erdem. Enhed et er overmandet. Det her er Recep Ivedik, snut.
Vi kommer efter dig, Erdem.
-Nu vanker der. -Det er Recep!
-Hvad siger han? -Fald ned.
Han har været belastende siden dag et!
Du vil høre os komme. Du vil blive advaret.
-Han er på vej. Han kommer herhen. -Det kan han ikke.
-Hvorfra? -Det er umuligt!
Hvor kommer han fra? Hør her. Vi må forberede os.
Du dækker den side. Du dækker den anden. Godt. Vent sådan her.
Jeg er ikke bange! Kom an!
-De kommer virkelig! Angrib dem! -De kommer! Undskyld!
Hvor skal I røvhuller hen?
Rolig.
Erdem! Erdem!
Vi ved, at du er derinde. Du er omringet. Vi gør dig ikke noget. Kom ud!
Kom ud. Jeg tæller ned fra tre. Ellers kommer jeg og henter dig!
Tre!
-To! -To!
-En! -En!
Javel.
Kom her. Kom så her.
Hvad laver I?
Én mand mod alle jer. Lad os tale om det.
Det er netop, derfor jeg hev dig herud. Nu skal du gøre det rigtige.
-Hvad skal jeg gøre? -Undskylde!
-Du skal undskylde over for dem. -Hvorfor skal jeg det?
Undskyld! Tilgiv mig! I misforstod mig!
Undskyld. I så videoen.
I kan ikke vide, at det var mig. Videoen er forfalsket.
Undskyld, okay?
Ja! Gendarmerne er her! Dejligt! Gendarmerne er her!
Herovre! Nu bliver I anholdt! I får ingen undskyldning!
Og du får slet ingen! Aldrig! Herovre!
Denne vej. Du vil rådne op i fængsel! Ingen undskyldning!
Vi får se. Gendarmerne rører os ikke.
Godt I kom. Bur denne mand inde.
Nej, men De kommer med os.
-Statsadvokaten forventer en udtalelse. -Sådan!
-Hvad? -Der er et problem…
Lad mig forklare. Hør efter, alle sammen. Yutanbiance-projektet er hermed standset
via en retskendelse på grund af svigagtig ledelse.
-Statsadvokaten… -Sådan!
…har også lagt sag an mod Erdem Çökelek og hans medskyldige.
-Jubi. -Tillykke!
-Hvordan er det muligt? -Rolig nu, snut. Husk din kam.
-Du får brug for den. -Rør ikke.
-Hør nu her. -Af sted.
De er ude på dybt vand! De er i store vanskeligheder! Onkel!
Red mig, onkel! De fører mig bort!
Klør fem.
Svinets onkel flyver rundt oppe over os. Måske skal vi dele den gode nyhed.
Sortlagerslæng, indtag positionen.
Kom så. Af sted.
Af sted.
Hvad i alverden?
Lad os give den et ordentligt dask.
Sådan!
Hvad…
Forbandede bondeknolde!
Tag den, Yutanbiance!
Bondeknolde!
Til sammen gjorde vi det! Tillykke!
For luften, vandet, jorden og klipperne
Tusindvis ville dø for min eneste ven
Åh, himlen på jorden Jeg lider, når naturen lider
Der er intet land som mit
Anatolien nærer sine helte
Der synges i bjergene
For ulven og lammet For Yunus Emre og Emrah
Jeg ofrer hele verden for mit land
Der er intet land som mit
Tekster af: Louise Tang