‫אנשים לא מבינים את גודל האחריות.‬
‫הם מתרבים ומעמידים צאצאים‬ ‫שמסתובבים בעולם בלי תכלית.‬
‫הוא ייפול על הפרצוף.‬
‫תראה איך הרגליים שלו רועדות.‬
‫אימא שלו אפילו לא מסתכלת.‬
‫הילד נלחם על חייו,‬ ‫והיא מחפשת אבא חדש בטינדר.‬
‫אם הוא לא יתרסק על התחת‬ ‫ב-30 השניות הבאות, אשלם כפול.‬
‫יש!‬ ‫-אימא!‬
‫אלוהים! רגע.‬
‫מה קורה, אחי?‬
‫"יש יום אחד‬
‫"יום חמים בדצמבר‬
‫"יום, יום מזדמן‬
‫"שבו כל הסכסוכים נשכחים‬
‫"יש יום אחד‬
‫"שבו שמחה ממתינה לכולנו‬
‫"זה יום‬
‫"שכולנו מכירים מאז שנולדנו‬
‫"מהארץ לשמיים, מהשמיים לארץ‬
‫"כולם שולחים ברכות הלוך ושוב‬
‫"עצים לציפורים, ציפורים לעצים‬
‫"פתיתי שלג מרקדים ברוח הקלה‬
‫"יש יום אחד‬
‫"שבו כולנו מבלים בנעימים בצוותא‬
‫"יום, יום יפה‬
‫"שהשנה נותנת לנו היום במתנה"‬
‫היי, טיטוס.‬
‫זה לארוחת הערב שלו בשבע.‬
‫את לא תאמיני.‬
‫קיבלתי גראס בחינם.‬
‫מה? הוא לא יודע מה זה.‬
‫זאת מילה זרה.‬
‫אתה חסר תקנה.‬
‫אני יודעת בדיוק מה אתה עושה.‬ ‫אני מכירה את כל המהלכים שלך. את כולם.‬
‫גם את זה?‬
‫תפסיק. בסך הכול היית צריך לאסוף אותו.‬
‫שכחתי.‬
‫את יודעת שהזמן עובר לי אחרת.‬
‫כן, זה קורה ממש עכשיו.‬ ‫-את כועסת?‬
‫אני נראית כועסת?‬ ‫-אני בטוח שאת כועסת.‬
‫ארבעה אנשים מתו במשמרת שלי היום,‬ ‫אבל אני עצבנית דווקא בגללך.‬
‫יש היום פגישה של ועד ההורים‬ ‫בגן "השמש הקטנה".‬
‫אני בטוחה ששוב ידברו שוב על טיטוס,‬ ‫ושוב לא אהיה שם.‬
‫הם ממש שונאים אותו.‬
‫לא ראית איך הם הסתכלו עליי‬ ‫כשהם גילו שאני היחידה שלא משלמת.‬
‫או כשטיטוס‬ ‫הכניס נקניקייה לאף של אחת הילדות.‬
‫או כשהוא הביא יונה מתה בילקוט שלו.‬
‫נקניקייה שלמה?‬
‫זה היה מחורבן מצידי, אני יודע.‬ ‫-היי! בבקשה…‬
‫גם את מקללת.‬ ‫-אבל אני מקללת לכיוון הקיר.‬
‫אבל הצליל מנתר ו… בסדר.‬
‫זה היה מחורבן מצידי.‬
‫אני אלך לפגישה במקומך.‬
‫- ברוך הבא -‬
‫לא.‬
‫אני צריכה ללכת לבית החולים,‬ ‫ומישהו צריך להישאר איתו.‬
‫חוץ מזה, אתה לא מסתדר עם מבוגרים.‬
‫ביי, מתוק שלי.‬
‫לילה טוב.‬
‫ביי.‬
‫- גן השמש הקטנה -‬
‫מה יש לך שם?‬
‫טיטוס?‬
‫אלה האוזניות…‬
‫הן יקרות.‬
‫"שברת, קנית."‬
‫טיטוס…‬
‫לא על הקיר!‬
‫פשוט נהדר…‬
‫היי, אחי. אתה יכול לעשות לי טובה?‬
‫מה?‬
‫אני חייב לצאת.‬
‫אתה רוצה שאשמור על החרא הקטן?‬
‫- לילה בגן הילדים -‬
‫ההחלטה הזאת לא הייתה קלה,‬ ‫אבל אין ברירה אחרת.‬
‫כידוע לך, הרעיונות שלך לא עבדו.‬
‫אני לא חושבת שנוכל לעשות את זה.‬
‫ההשלכות על הילד…‬ ‫-יש כאן הרבה ילדים.‬
‫אבל הילד…‬ ‫-הדעה שלך היא אחת מני רבות.‬
‫זה חשוב מדי…‬
‫היי.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫אני…‬ ‫-החבר של דורוטה, נכון? אריק?‬
‫איך ידעת?‬
‫האינסטה שלה. יש לה מעט תמונות.‬ ‫אתה מחבק אותה באחת מהן.‬
‫זה בטח רציני.‬
‫נראה לי.‬
‫אם באת לפגישת ועד ההורים של הבן שלה,‬ ‫סימן שזה רציני מאוד.‬
‫אני יוסטינה.‬
‫היי.‬ ‫-אני יו"ר ועד ההורים.‬
‫ואת?‬ ‫-אני מנהלת הגן.‬
‫הפגישה כאן.‬
‫היי, כולם!‬
‫זה אריק.‬
‫היי, אריק.‬ ‫-היי.‬
‫קצת התלהבות, בבקשה.‬
‫היי, אריק!‬ ‫-היי, אריק!‬
‫שלום.‬ ‫-היי, אריק!‬
‫אריק חדש,‬ ‫אז אולי כל אחד יציג את עצמו בשני משפטים?‬
‫אוי, שיט! ברצינות?‬
‫סליחה, יש לנו כאן רק כלל אחד. בלי קללות.‬
‫זה נהיה הרגל, הילדים שומעים אותנו,‬ ‫וזה נכנס לאוצר המילים שלהם.‬
‫כן, בטח.‬
‫טוב, אז אני אריק.‬
‫זה המשפט הראשון.‬
‫ואני החבר של דורוטה,‬ ‫ליתר דיוק בן הזוג שלה,‬
‫ואני מעצב סאונד,‬ ‫ואפשר לומר שאני אביו החורג של טיטוס.‬
‫וזה המשפט השני. משפט מאוחה. תורך!‬
‫אני מבוגר מכולכם פי שניים,‬ ‫אז אני מקבל פי שניים משפטים?‬
‫לא.‬
‫טדאוש.‬
‫היי, טדאוש.‬ ‫-שלום.‬
‫יש לנו שני ילדים קטנים.‬ ‫-אני אבא של אנקה.‬
‫ואני אימא של גבאו.‬ ‫נפגשנו כאן. אתה יודע איך זה.‬
‫אני אימא של פאוולק. הוא בשנה האחרונה בגן.‬
‫הוא שחיין מצוין.‬ ‫-נכון.‬
‫הוא רוצה כלבלב. אנחנו חושבים על זה.‬
‫אנחנו מתראים.‬ ‫-כלומר, בגן.‬
‫שנינו רווקים.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-אני רווקה.‬
‫עשיתי יותר מדי בחיים,‬ ‫אי אפשר לסכם את זה בשני משפטים.‬
‫לא מזמן בעלי לקח אותו לקרטינג.‬
‫אבל מספיק לדבר עליי.‬
‫אני חמזה.‬
‫שלום, שמי קז'ימיש.‬
‫ארבעה מהילדים שלי הלכו לגן הזה.‬
‫עכשיו דניאל הולך לכאן.‬
‫לדניאל יש תסמונת דאון,‬ ‫אבל אני מגדל אותו כאילו אין לו.‬
‫זה ראוי לשבח.‬ ‫-סליחה?‬
‫כלומר, מגניב.‬
‫אני…‬ ‫-בואו נתחיל!‬
‫לפני שנעבור לנושא המרכזי,‬ ‫הצגת חג המולד שכולנו מצפים לה,‬
‫אני רוצה להעלות עוד נושא אחד לדיון:‬
‫השירותים.‬
‫קז'ימיש, תודה שמימנת לנו‬ ‫אסלות עם מנגנון הדחה אוטומטי.‬
‫אין בעיה.‬
‫אבל לחלק מההורים יש השגות לגביהן,‬ ‫כי הן לא מעודדות עצמאות.‬
‫למי?‬
‫למי יש השגות?‬
‫לפעמים פאוולק לא עושה קקי במשך שבוע.‬
‫סובין.‬ ‫-עם כל הכבוד, זה טיפשי.‬
‫ילדים צריכים להוריד את המים.‬ ‫אם לא ילמדו אותם…‬
‫חמזה.‬
‫…הם לא ילמדו.‬
‫חמזה.‬
‫תסתכל עליי כשאתה מדבר איתי.‬
‫הקקי צף באסלה במשך שעות.‬ ‫אתה מבין שזה לא היגייני?‬
‫מניסיוני כדיאטן וכמאמן אישי, הרגלי שירותים‬ ‫חשובים יותר מהרגלי אכילה לפעמים.‬
‫בואו נתמקד, בבקשה.‬ ‫-תקשיבו, מה שעשיתי היה טוב. זו עובדה.‬
‫בבקשה, אל תתרגז. כולנו אסירי תודה, נכון?‬
‫בואו נודה לו. תודה, קז'ימיש.‬
‫תודה.‬ ‫-כמובן.‬
‫תודה.‬ ‫-הבעיה היא שזה נעשה בניגוד לנהלים.‬
‫בלי הצבעה.‬
‫כי השעה הייתה 19:15,‬ ‫וידעתי שהצבעה תוביל לדיון אינסופי.‬
‫כשרציתי עץ חג מולד אמיתי, עץ אשוח,‬
‫אמרו לי שזה לא ידידותי לסביבה.‬
‫רציתי לתלות את הסמל הלאומי…‬ ‫-אנחנו צריכים להצביע.‬
‫עם כל הכבוד, זה לא הבית הפרטי שלך.‬
‫זאת קהילה.‬ ‫-אני לא שם ז…‬
‫- כן -‬
‫"בוז לשירותים!"‬
‫"כן."‬
‫"סיפור מהתחת". אני מניחה שזה "לא".‬
‫"כן" לשירותים, "לא" לשירותים.‬
‫"לא."‬
‫"כן."‬
‫ו"כן" לשירותים.‬
‫זה תיקו.‬
‫אני די מרוצה מהתוצאה. הפלורליזם מנצח ו…‬
‫סליחה רגע, קז'ימיש.‬
‫אריק?‬
‫בתיאבון.‬
‫דורוטה אישרה לך להיות כאן?‬
‫כן, ברור.‬
‫כן.‬
‫אז חסר קול אחד.‬ ‫-אין לו בכלל ילד בגן.‬
‫"קז'ו, תירגע"‬
‫אריק הוא אביו החורג של טיטוס.‬ ‫אב חורג הוא בעצם אבא.‬
‫בדיוק.‬ ‫-רק השם שונה.‬
‫אז אתה בעד או נגד חרא?‬ ‫-קז'ו, דבר יפה.‬
‫זו שאלה פילוסופית, נכון?‬
‫האם עדיף לגדול עם מותרות או בלי מותרות?‬
‫לי לא היו מותרות. גדלתי בשיכון.‬
‫חלקתי חדר עם שלושה אחים.‬
‫אבל יצאתי בסדר, נכון?‬ ‫-כן…‬
‫למרות שהיה נחמד אם לפעמים‬ ‫מישהו היה מוריד את המים במקומי.‬
‫אבל מכיוון שזה הקול של דורוטה, לא שלך…‬
‫נכון.‬
‫יש לה סדר עדיפויות שונה משלי.‬
‫אז, לרוע המזל…‬
‫לצערי, אני צריך להצביע נגד השירותים.‬
‫היי, אריק!‬
‫אל תדאג.‬
‫הוא תמיד עצבני. מתרגלים לזה.‬
‫לא, תודה.‬ ‫-לא?‬
‫אני הולך, אז… תודה.‬
‫חבל, כי…‬
‫"אלכוהול משפר הכול."‬
‫טדאוש, אל תעודד אותו.‬ ‫הוא מביא אלכוהול לכל פגישה.‬
‫יום אחד אני אצליח.‬
‫סיימנו, נכון?‬ ‫-רק אתה.‬
‫לנו נשארה הצגת חג המולד.‬
‫אף אחד לא טרח לעשות חזרות,‬ ‫אז נישאר עד שנעשה את זה כמו שצריך.‬
‫כן, אנחנו יודעים.‬
‫אין לנו תפקיד בשבילך.‬
‫אלא אם כן אתה רוצה להיות עץ או פתית שלג.‬
‫לא, תודה.‬
‫באתי רק כדי להראות שאכפת לי.‬
‫אז אם תוכלי לומר לדורוטה‬ ‫שהתנהגתי באחריות, אעריך את זה מאוד.‬
‫היא משתדלת מאוד בשביל טיטוס.‬
‫ברור.‬
‫טוב…‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי!‬
‫כובע מגניב, טדאוש!‬
‫תודה.‬
‫- ארץ המוזיקה -‬
‫אני דיאטן,‬ ‫אז אני שוקל את עצמי בכל פעם שאני משתין.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫- ארץ הפיפי -‬
‫חששתי שהוא יישאר.‬
‫זה היה יכול להיות בעייתי.‬
‫איך נעשה את זה?‬ ‫-בקשר לזה…‬
‫לא נצביע עכשיו. נחכה עד אחרי החזרה.‬
‫קודם אדבר עם כולם בנפרד.‬
‫אני לא יכולה פשוט לומר לטדאוש או לסנדרה‬ ‫שטיטוס הוא מניאק קטן.‬
‫זה נושא רגיש.‬
‫אני מקווה שכולם יבינו את הבעיה.‬
‫חייבים להיפטר מהילד הזה עוד היום,‬ ‫לפני שהוא יהרוג מישהו.‬
‫תוריד את המים, חוקר צעיר!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫נו כבר, תעני.‬
‫תעני כבר, לעזאזל!‬
‫זה באמת גרוע כל כך?‬ ‫-פאק!‬
‫אל תדאג.‬
‫כולם מגיבים ככה‬ ‫אחרי שהם מדברים עם האנשים האלה.‬
‫לפני שבוע אישה אחת נזפה בי‬ ‫כי הבן שלה למד את המילה "תחת".‬
‫אין לה מושג שהוא מכיר עוד הרבה מילים כאלה.‬ ‫-אבל הם רוצים…‬
‫היא…‬
‫היא רוצה להעיף את טיטוס מהגן.‬
‫אדוני, אתה לא…‬
‫שנעבור לשמות פרטיים?‬ ‫זה יהיה קל יותר. בשקה.‬
‫אריק.‬
‫אז אתה כבר יודע.‬
‫הבוקר היא…‬
‫הלוואי שיכולתי לומר שהיא שאלה אותי על זה.‬
‫אבל היא לא שואלת.‬
‫היא מודיעה.‬
‫גברת יוסטינה.‬
‫אם רוב ההורים תומכים בה,‬ ‫יש לה זכות לעשות את זה.‬
‫גם אם זו החלטה דפוקה…‬
‫היא יכולה לסלק את טיטוס מהגן.‬
‫אבל ככה זה בחיים, לא?‬
‫גברתי, את חייבת לעזור לי.‬ ‫-לא "גברתי".‬
‫נכון. כלומר, את חייבת לעזור לי.‬ ‫חייבים להיות חוקים, כללים, עקרונות…‬
‫חייבים להילחם, גברתי. כלומר, בשקה.‬
‫את מנהלת את הגן או לא?‬ ‫-אריק.‬
‫תשכח מזה. זה גן "השמש הקטנה".‬
‫- דורוטה:‬ ‫מצטערת, אני לא יכולה לדבר. הכול בסדר? -‬
‫- כן! -‬
‫- השמש הקטנה -‬
‫- ועד ההורים שלנו -‬
‫- יוסטינה קס -‬
‫לאן אתה מזמין אותנו?‬
‫למסיבת סילבסטר. יצרתי אירוע בפייסבוק.‬
‫קז'ימיש, אמרתי לך אלף פעם‬ ‫לא להביא אקדח למקום שיש בו ילדים.‬
‫יש לי רישיון. יום אחד עוד תודי לי.‬ ‫חוץ מזה, הוא לא טעון.‬
‫לסווב! אתם באים, נכון?‬
‫טג'יק, אנחנו לא יכולים.‬
‫אנחנו נוסעים עם הילדים בחג המולד‬ ‫לחופשה משותפת ראשונה בליביניו.‬
‫זו תקופה עמוסה מאוד. אתה מבין.‬
‫כן, ברור. אף אחד לא יבוא.‬ ‫-יש לי עבודה!‬
‫חמזה עובד. יוסטינה?‬ ‫-אני אימא יחידנית. אני תמיד עסוקה.‬
‫אני אבוא.‬
‫נראה שאצטרך לבטל שוב.‬
‫כזה פוטנציאל לשיחה…‬
‫ואריק הצטרף אלינו.‬
‫הוא מגניב, נכון?‬
‫חתיך אש. הוא מוזמן להצטרף בכיף.‬
‫כן, הוא נחמד.‬
‫אריק! בדיוק דיברנו עליך.‬
‫כן? רק דברים טובים, אני מקווה.‬
‫הייתי בדרך הביתה,‬ ‫אבל חשבתי על ההצגה שלכם ו…‬
‫הבנתי שלעולם לא אסלח לעצמי‬ ‫אם לא אשתתף בהצגה, אפילו בתפקיד עץ.‬
‫קריכה, אני בטוח שאפשר למצוא‬ ‫תפקיד קטן לחבר החדש שלנו.‬
‫כלומר, אתה יודע… בטח.‬
‫לצערי, אין יותר תפקידים.‬ ‫-מה עם…‬
‫יוסף.‬ ‫-סליחה?‬
‫אני אומר כבר שבועות‬
‫שהצגת חג המולד לא תהיה שלמה בלי יוסף.‬
‫יש לנו מרים, יש לנו ישו,‬
‫יש לנו אמגושים,‬ ‫יש לנו אפילו כבשים וחמורים,‬
‫חסר לנו רק יוסף.‬
‫נושא ההצגה הוא תפקיד האם.‬
‫מרים תמיד נדחקת לשוליים.‬
‫היא יולדת את הפרחח הקטן, ומה אז?‬ ‫מתרכזים רק בגברים?‬
‫חוץ מזה, ליוסף לא היה שום חלק ביצירת ישו.‬
‫אתה יודע, לא הייתה…‬ ‫-יוסטינה.‬
‫אני חושב שעדיף…‬ ‫-כן?‬
‫עדיף שלא נבלבל את הילדים.‬ ‫יוסף תמיד מופיע באבוס.‬
‫אפילו יש לו הילה מעל הראש.‬
‫יוסף מתואר ככה מאז המאה ה-14.‬
‫רואה?‬
‫תני לו להשתתף. אסור לבזבז פוטנציאל כזה.‬
‫אפשר להצביע, אם את רוצה.‬
‫מי בעד לכלול את יוסף בהצגה,‬ ‫כמו באלפי השנים האחרונות?‬
‫זה לא הכרחי. תודה, קז'ימיש.‬
‫אחלה. אז אני יוסף, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן, ברכותיי.‬
‫קרישה, כמה מהר תוכלי לשכתב את ההצגה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-נו?‬
‫לקח לי חודש לכתוב אותה.‬
‫שעה, בסדר?‬
‫השקעתי הרבה במבנה של ההצגה.‬
‫הפרולוג והאפילוג אפילו מתחרזים.‬
‫חזרה גנרלית בעוד שעה, ב-20:00.‬
‫שזה יהיה מוכן עד אז.‬
‫טוב, תן לי את זה.‬
‫תמשיכו להכין כתרים. כל ילד חייב להיות מלך.‬
‫טדאוש, השלג צריך לרדת לאט-לאט, לא בבת אחת.‬
‫קז'ימיש, בנה לנו במת תיאטרון.‬
‫קאכה, לסווב, תלבושות.‬ ‫-המפקדת.‬
‫שהילדים לא יראו אותנו בסמרטוטים.‬ ‫-בסדר.‬
‫וצריך תלבושת גם ליוסף.‬
‫יוסטינקה, תקשיבי.‬
‫בואי נפתור את זה, בסדר?‬
‫יוסטינה.‬
‫קפה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫- האבא הכי טוב בעולם‬ ‫אהבה -‬
‫אפשר לדבר כמו מבוגרים?‬
‫חלב?‬
‫חלב סויה, אם יש.‬ ‫-סויה?‬
‫מרשים.‬
‫אל תעשי את זה היום, בסדר?‬
‫לא ככה.‬
‫כי, את יודעת…‬
‫זה קצת, את יודעת…‬
‫קצת לא הוגן כלפי דורוטה.‬
‫אולי תדברי איתה?‬
‫דיברנו על זה הרבה פעמים.‬
‫היא לא רוצה להקשיב.‬
‫טוב, אני לא יודע.‬ ‫-כן.‬
‫על מה הם מדברים בכזאת אינטנסיביות?‬
‫יש ביניהם הרבה מתח.‬
‫בנים, זה די ברור.‬
‫הם שוכבים.‬
‫יוסטינה, אני מבין את נקודת המבט שלך‬ ‫ואת התפקיד שלך כאימא,‬
‫אבל אני חושב…‬
‫שאת צריכה להסתכל על זה מנקודות מבט אחרות.‬
‫מנקודת המבט שלי, למשל.‬ ‫כי למען האמת, לדעתי זה…‬
‫די ילדותי.‬
‫טוב, נפתור את זה.‬
‫נהדר.‬
‫אני יודעת ממה אתה מפחד.‬
‫אתה מפחד ממראית עין של הפסד.‬
‫כדי למנוע זאת, ברגע שנסלק את טיטוס מהגן,‬
‫אתקשר לדורוטה ואומר לה‬ ‫שהיית אמיץ וגברי מאוד.‬
‫אני לא רוצה לגרום למתח בזוגיות שלכם.‬
‫בייחוד כי זה לא קל, כי…‬
‫אתה חסר תקנה.‬
‫סגור?‬
‫אוי, לא.‬
‫אני כל כך מגושם.‬
‫אל תדאג, אני אנקה.‬
‫תביא את הנעצים, בסדר?‬
‫הם במחסן במסדרון האבוקדו.‬
‫אמרתי לכם.‬
‫מה זה מסדרון האבוקדו?‬
‫- השמש הקטנה -‬
‫- נוודים‬ ‫מגלי ארצות -‬
‫אני אראה לך הצגת חג מולד אמיתית.‬
‫זה חסין בפני ילדים.‬
‫אלוהים!‬
‫גברתי, את…‬
‫את אוהבת להתגנב ככה?‬ ‫-זה חסין גם בפני מבוגרים.‬
‫זה המשרד שלך?‬ ‫-לא.‬
‫המשרד שלי עדיין לא מוכן.‬
‫ואת עובדת כאן כבר…?‬ ‫-ארבעה חודשים.‬
‫ולא אתן לך להרוס את הגן שלי.‬
‫אני צריך ללכת אליהם אחד-אחד,‬ ‫כמו כומר בביקורי בית?‬
‫את לא יכולה להודיע‬ ‫שיש חשד להתפרצות מגפה או לפצצה?‬
‫אמרתי לך לשכוח מזה.‬
‫שכחת?‬
‫גם אם אני ממש רוצה לדפוק אותם,‬
‫זה לא מוסרי.‬
‫את שותה ויסקי מגביע של ילדה בת חמש.‬
‫אחת-אפס.‬
‫אז את מסרבת?‬
‫תיזהר. היי.‬
‫נהדר.‬
‫דורוטה לא תסלח לי. היא תזרוק אותי.‬
‫חשבתי שאתה עושה את זה כדי להציל את הילד.‬ ‫-ברור. יודעת מה? לא משנה.‬
‫ברור שזה בשביל הילד.‬ ‫-כן?‬
‫אטפל בזה בעצמי.‬
‫עצה קטנה.‬
‫אף פעם אל תשאיר אותם לבד עם יוסטינה.‬
‫…אדום לגמרי, את יודעת…‬
‫לגמרי! סלק קטן.‬
‫סלק קטן?‬
‫אתה לא תבין.‬ ‫זו בדיחה פנימית של "השמש הקטנה".‬
‫בדיחה טיפשית.‬
‫גם אני אחד מההורים של "השמש הקטנה".‬ ‫-היית צריך להיות שם.‬
‫זה לא מצחיק בלי הקשר.‬ ‫-קדימה.‬
‫בסדר. הסיפור הוא כזה…‬
‫הילדים העלו הצגה בשם "יום השוק".‬
‫כל אחד דיבר על הירק שהוא מייצג.‬
‫ואחד הילדים, קמילק…‬
‫כל ילד עמד בתנוחה שייצגה ירק שונה.‬
‫אחד היה גזר, אחד היה כרישה…‬
‫ואז הגיע תורו של קמילק. הוא בחר להיות סלק.‬
‫זה מה שהוא בחר.‬
‫לסווב, תדגים את התנוחה של הסלק.‬ ‫-לא…‬
‫ואז קמילק אמר, "אני סלק",‬
‫והפליץ.‬
‫טוב, הבנתי. הילד הפליץ. קורע מצחוק.‬
‫לא, אמרתי לך. היית צריך להיות שם.‬
‫הוא האדים לגמרי, ומאז קוראים לו "סלק קטן".‬
‫אריק, הבאת את הנעצים שביקשתי?‬
‫לא היו, את יודעת?‬
‫מה?‬ ‫-כנראה נצטרך להשתמש בסיכות הגרועות.‬
‫אלוהים!‬ ‫-קז'יק, אתה בסדר?‬
‫הכול מתפרק כאן.‬
‫פאק!‬ ‫-אל תזוז!‬
‫בלי לקלל, קז'יק!‬ ‫-אסור לי להביע במילים את הכאב המזדיין שלי?‬
‫חמזה, החזקת את זה עקום, אז נפלתי.‬
‫אה, כן?‬
‫אנחנו צריכים גם צבע פנים, אתה יודע?‬
‫נראה לך שתצליח?‬
‫דלת שלישית מימין…‬ ‫-לא, חמודה. לאן את שולחת אותו?‬
‫עדיף שתישאר עם טדאוש.‬
‫אני שמח שסוף סוף‬
‫יש עוד מישהו עם נשמה מוזיקלית בגן הזה.‬
‫כן.‬
‫כי מוזיקה פשוט נשפכת מתוכי.‬
‫ידעת שהייתי חבר ב"זמרי העם"?‬ ‫-מה?‬
‫"זמרי העם". הלהקה של קצ'מרסקי והשאר.‬
‫ואו.‬ ‫-קראו לי בוב דילן הפולני.‬
‫"חומות". מכיר?‬
‫אתה גאון, טדאוש.‬
‫מתוך צניעות, אני לא יכול להסכים איתך.‬
‫אנשים מהדור שלך לא מתרברבים.‬
‫אתם לא מעלים סלפי לאינסטגרם כל הזמן.‬
‫אתם פשוט מכירים בערך שלכם.‬
‫נכון.‬
‫בניגוד אליהם.‬
‫מי?‬
‫ההורים.‬
‫למה הכותב של "חומות"…‬ ‫-ההשראה.‬
‫…לא אחראי למוזיקה בהצגת חג מולד מטופשת?‬
‫נו?‬
‫קרישה, איפה הם?‬
‫מה?‬ ‫-איפה הם?‬
‫אני כותבת.‬
‫איך כבשה תגיב ללידת ישו?‬
‫אתה יודע מה? אולי אני…‬ ‫-קדימה, טדק!‬
‫אולי אני באמת לא מוכן?‬
‫ישו ייוולד גם בשנה הבאה.‬ ‫-אתה יכול לעשות את זה.‬
‫גבירותיי ורבותיי!‬
‫טדאוש רוצה להציג את תרומתו להצגה.‬
‫תיהנו מהשיר…‬
‫שיר בלי שם.‬ ‫-שיר בלי שם.‬
‫אלוהים, הם הולכים לשיר?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫קדימה, דילן! קטן עליך.‬
‫"הלילה ישו נולד באבוס יחיד ומיוחד‬
‫"שאלתי אותו, 'אחי, מה מתרחש?'‬
‫"הוא אמר לי, 'בבית לחם קרה הלילה משהו אש!‬
‫"ואת המשך הסיפור הייתי צריך לנחש‬
‫"הוא נולד באבוס, בלי מיטה מהודרת‬
‫"ישו הקטן נרדם, ממש תינוק לתפארת‬
‫"ועכשיו תשמעו מה מרים היפה אומרת‬
‫"לי-לי-לי-לי-ואו, במדינה שולטים מושחתים‬
‫"פוליטיקה שולטת בחיינו, ילדיי היקרים‬
‫"תתנתקו מהטלפונים ותתחברו לאלוהים‬
‫"מרים ערסלה את בנה הרך ושרה לו שיר ערש כך‬
‫"לי-לי-לי-לי-ליי, מחמל נפשי‬
‫"לי-לי-לי-לי-ליי, שינה ערבה, משוש ליבי‬
‫"לי-לי-לי-לי-ליי, מחמל נפשי‬
‫"לי-לי-לי-לי-ליי, שינה ערבה, משוש ליבי"‬
‫ואו!‬ ‫-מדהים!‬
‫יוסטינה, מה דעתך?‬
‫הבאת את הצבע?‬
‫כן, הבאתי.‬
‫נהדר.‬ ‫-אני חושב שההצגה שלנו צריכה קצת כיף.‬
‫טדאוש!‬
‫קרישה משכתבת את ההצגה,‬ ‫אז אני מציע שנוסיף את זה.‬
‫כדי להראות שלידתו של ישו הייתה…‬
‫אירוע נהדר.‬
‫זה נכון.‬ ‫-כן. אהבת את השיר?‬
‫מאוד. אני רוצה להוסיף דבר אחד.‬
‫ישו הוא דמות היסטורית.‬
‫שוב התחלנו.‬
‫זו האמת! ואתם לא יכולים לשנות את זה.‬
‫אתם יכולים לזלזל בו כמה שתרצו,‬
‫אבל לא להכחיש את קיומו.‬
‫לכן אני מוסיף קטע מכתבי הקודש.‬
‫אלוהים!‬ ‫-בדיוק.‬
‫קטע אחד או מזמור תהילים.‬
‫קז'ימיש, זה לא הזמן…‬
‫יוסטי! אני מציעה שנוסיף גם ריקוד קצר.‬ ‫-לא.‬
‫אולי זמרי ליווי?‬ ‫-לא!‬
‫כן.‬ ‫-להוסיף עניין! הוא לא יכול לעשות ראפ לבד.‬
‫הריקוד שלך יהיה מגונה, אז לא.‬ ‫-היי, את לא סומכת עליה?‬
‫אולי היא צודקת.‬
‫כדאי לקצר.‬
‫אני לא חושב שנוכל להפיק הצגה מקצועית באמת.‬
‫"לי-לי-לי-לי-ליי…"‬
‫אני כבר לא משנה כלום.‬
‫חבר'ה, תירגעו. הסכמנו על הכול לפני חודש.‬
‫כל אחד קיבל תפקיד.‬
‫היה מספיק זמן להערות. משהו השתנה?‬
‫היי, אל תדאגו בקשר אליי.‬
‫כל תפקיד יתאים לי. אני אוהב הכול.‬ ‫-רואים?‬
‫עם זאת, אם יותר לי,‬ ‫בתור החבר הצעיר ביותר בקבוצה…‬
‫לדעתי, לילדים בימינו קשה להתרכז.‬
‫ראפ יבש כזה יהיה מביך.‬
‫הם ישתעממו.‬ ‫זה צריך להיות מרגש. פיצוצים, מוזיקה…‬
‫אני מציע שנצביע.‬
‫בדיוק, נצביע.‬
‫בואו לא נהפוך את ההצבעה לבדיחה.‬
‫אני מסכימה.‬
‫נוסיף את השיר.‬
‫כן!‬ ‫-ואת הריקוד שלך.‬
‫יש!‬ ‫-מעולה!‬
‫ומשפט מכתבי הקודש.‬
‫אבל שיהיה משפט חכם.‬
‫כל המשפטים בכתבי הקודש חכמים.‬ ‫-בסדר.‬
‫יופי.‬
‫פאק!‬ ‫-לא לקלל! כלומר, אוי…‬
‫מה קרה?‬
‫סליחה, לא חשבתי.‬
‫עשית את זה בכוונה.‬
‫יוסטינה…‬
‫למה שאריק יעשה את זה בכוונה?‬
‫בדיוק. למה שהוא יעשה את זה בכוונה?‬
‫סליחה, אני כבר חוזרת.‬
‫יוסטינקה!‬
‫אולי נסיים להיום?‬
‫זה היה אמור להיות בילוי נחמד.‬ ‫חזרות להצגה, ערב חג המולד, שלג.‬
‫כשהיינו בתיכון…‬
‫לפעמים נלחצת, וזה נגמר רע.‬
‫יוסטינקה קצת לחוצה, נכון?‬
‫יש לה איזו בעיה?‬
‫כן. היה לה סרטן.‬
‫היא אימא נהדרת ואישה חזקה.‬
‫היא ניצחה את המחלה‬ ‫וגידלה את הבת שלה בכוחות עצמה.‬
‫- הסרטן ואת‬ ‫ברכה במסווה -‬
‫- איך לדבר עם ילד על סרטן?‬ ‫החלמתי, מה עכשיו? -‬
‫- זה קשה. היא תסתדר בלעדיי? -‬
‫כן…‬
‫סרטן זה מבאס.‬
‫אתה מנשנש?‬
‫שלום! תראה איזה ילד טוב.‬
‫טיטוס, תגיד "שלום".‬
‫שלום.‬ ‫-שלום!‬
‫הוא באמת ילד טוב.‬ ‫הוא עוזר לי לגלגל ג'וינט.‬
‫פאק!‬
‫צוחק איתך, אחי. זה נייר דבק.‬ ‫אני לא נותן לו סמים, זה יקר מדי.‬
‫תשכיב אותו לישון, בסדר? תעשה משהו מועיל.‬
‫ביי!‬
‫זהו זה. עוד.‬
‫תודה רבה, ילדון.‬
‫על לא דבר.‬
‫את מביאה שמלה חלופית לפגישות הוועד?‬
‫בחורה צריכה להיות מוכנה לכל דבר.‬
‫קז'יק, חכה רגע!‬
‫- ארץ הספורט -‬
‫אחריך.‬
‫קז'יק…‬
‫טעיתי כשהצבעתי נגד השירותים.‬ ‫אני רוצה להתנצל.‬
‫אולי זו הייתה מנטליות עדר,‬ ‫אולי לחץ חברתי, אבל…‬
‫אל תדאג.‬ ‫-באמת?‬
‫פאק!‬
‫הייתי חייב.‬
‫מצטער.‬
‫חבל שלא ראית את הפרצוף שלך!‬
‫הכול בסדר, אני סולח לך.‬
‫יופי, בסדר.‬
‫העיקר שבתמורה יכולתי להפחיד אותך.‬
‫יש לי רישיון.‬
‫אני מקנא.‬ ‫-אני יכול לעזור לך להשיג אחד, אם אתה רוצה.‬
‫תקשיב…‬
‫אתה מכיר את הילד שלי טיטוס?‬
‫כן.‬
‫הוא ילד טוב, אתה יודע?‬
‫הוא ילד מגניב, למרות שהוא לא מושלם.‬
‫אבל שום ילד לא מושלם.‬
‫נכון?‬
‫לכולם מגיעה הזדמנות שנייה, בייחוד לילדים.‬
‫ממש כמו מריה מגדלנה.‬
‫בדיוק. כמו בר אבא, פונטיוס פילאטוס וכולי.‬
‫כן…‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, בבקשה תיכנס.‬
‫סיימתם?‬ ‫-בחייך, כולנו מבוגרים.‬
‫נכון מאוד.‬
‫באתי לדבר על משהו.‬
‫גם אותנו טיטוס תפס פעם באמצע.‬
‫טיטוסק. אתה יודע מה הבעיה איתו.‬
‫כולנו יודעים איך הוא מתנהג.‬
‫נכון, הוא מתנהג לא יפה, אבל זו לא…‬
‫זו סיבה לדאגה.‬
‫ואנחנו רוצים לחסוך מהילדים שלנו דאגות.‬
‫למה המקום הזה צבעוני?‬
‫…החיים לא צבעוניים.‬
‫לפעמים יש בעיות, לפעמים החיים מחורבנים.‬
‫מה אני אמור לעשות?‬ ‫לוותר ולומר לטיטוס, "אתה סחורה פגומה?"‬
‫הסרטן לימד אותי שלפעמים‬ ‫צריך לבחור את הרע במיעוטו.‬
‫לצערי, מדובר בדבר רע.‬
‫אתם יודעים מה אנשים אומרים לעיתים קרובות‬ ‫בלי לחשוב בכלל?‬
‫שיש דברים רעים מיסודם,‬ ‫שגייז או פמיניסטיות הם דבר רע,‬
‫שסקס לפני הנישואים הוא דבר רע.‬
‫לגמרי.‬
‫סקס…‬
‫או שילדים חפים מפשע הם רעים.‬
‫צריך לעשות את הדבר הנכון.‬
‫תמיד.‬
‫למען הילדים. תמיד.‬
‫תמיד.‬ ‫-תמיד.‬
‫למען הילדים.‬
‫תמיד.‬
‫זהו!‬
‫- הדיו נגמר -‬
‫הדיו נגמר.‬
‫אין דיו? אז אין טקסט להצגה.‬
‫תשתמשי במדפסת השנייה.‬
‫כן.‬ ‫-אה, יש שתי מדפסות…‬
‫שלוש. זה גן יקר.‬
‫סליחה, שכחתי שדורוטה לא משלמת.‬ ‫לא הייתי צריכה להגיד את זה.‬
‫אפשר להתחיל את החזרה?‬
‫הקשיבו, ילדים יקרים,‬ ‫ואספר לכם סיפור ישן נושן,‬
‫על ישו הקטן באבוס,‬
‫לפני שהיה לו זקן.‬
‫הזקן שלך עקום.‬
‫…כדי שכל הילדים יחיו בשלווה.‬
‫לכל אחד יש אימא, וגם לו הייתה,‬
‫לפני שהוא מת על הצלב, כאילו היה בן תמותה.‬
‫נשים אוהבות גברים עם זקן. הם נראים בוגרים.‬
‫עזבי את זה, יוסטינקה.‬ ‫-היית רוצה.‬
‫את יודעת מה אני רוצה?‬
‫לראות את הפרצוף שלך כשתפסידי.‬
‫יוסף ומרים הגיעו לבית לחם.‬ ‫היה להם קר מאוד.‬
‫יוסף ומרים!‬
‫אנחנו כאן.‬
‫ישו, תינוקי היקר.‬
‫קשה כל כך לטפל בך לבד.‬
‫תשני את זה ל"בכוחות עצמי".‬
‫…בכוחות עצמי.‬
‫יוסף, אתה כאן.‬
‫כן.‬
‫אבל כואבת לי הבטן.‬
‫מתי האמגושים יביאו את המור?‬
‫מור זה לא אוכל, יוסף.‬ ‫-מרים…‬
‫קדימה.‬
‫איך נולד לנו התינוק הזה?‬
‫זה לא התינוק שלך.‬
‫אתה האב החורג.‬
‫זו האמת, יוסף. אלוהים הוא אביו.‬
‫אל תבכה, תינוק קטן.‬ ‫אביך כאן איתך. אביך, אלוהים.‬
‫אני כה מסכנה. אני כה מבוהלת.‬
‫מתי אקבל עזרה?‬
‫יוסף יודע רק לבנות שולחנות.‬ ‫איך הוא יספק לנו אוכל?‬
‫בואי נאכל את הכבשים.‬ ‫-תפסיק לאלתר. שקט.‬
‫יש לי שורה אחת, "כואבת לי הבטן".‬ ‫שעה בשביל החרא הזה? באמת?‬
‫לא לקלל.‬
‫מרים, כל האימהות בודדות, גם אם יש להן בעל.‬
‫לא כל ילד הופך לישו.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אוי, לא! הכול… טדאוש!‬ ‫-סליחה.‬
‫טדאוש, אמרתי לך.‬
‫אני לא חושב שיורד שלג בבית לחם.‬ ‫לא אז, לא אף פעם.‬
‫אני לא עושה את זה.‬
‫גם אם יוסף הוא לא האב, הוא צריך לקבל קול.‬
‫למה?‬ ‫-הוא מגדל אותו!‬
‫ולא משנה אם רוח הקודש באה אליה,‬
‫או קספר הרוח הידידותית.‬
‫הוא קורע את התחת‬ ‫ומגדל את הילד כאילו היה שלו.‬
‫אולי בגלל זה הילד מתנהג כמו שמוק קטן.‬
‫סליחה?‬ ‫-עצרו! לא הסכמתי לחילול הקודש הזה.‬
‫תגידי את זה שוב.‬ ‫-רואים? בדיוק על זה דיברתי.‬
‫את צודקת. זה ברור.‬
‫אריק, תודה בזה.‬
‫שניכם התנהגתם מוזר מהרגע הראשון.‬
‫אתם יודעים הכול?‬ ‫-כן.‬
‫וטיטוס המסכן תקוע באמצע.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא כזה מסכן.‬ ‫-אז…‬
‫בואו נצביע.‬
‫להצביע?‬
‫אבל אתם נראים טוב יחד.‬ ‫-מה?‬
‫די, בחייך.‬
‫אתם שוכבים.‬
‫אני והוא?‬
‫טוב, כן…‬
‫יוסטינקה היקרה, אולי תגידי להם‬ ‫במה באמת מדובר?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-בסדר.‬
‫חמזה, תכבה את המוזיקה בבקשה.‬
‫אז ככה, חברים וחברות…‬
‫יוסטינה רוצה לסלק את טיטוס מהגן.‬
‫היא רוצה להעיף אותו מהקהילה שלכם,‬ ‫שבה "כל ילד חשוב".‬
‫אבל מתברר שרק הילדים העשירים חשובים.‬
‫אבל אולי אני טועה.‬
‫רוצה להסביר? כולם מקשיבים. הבמה שלך.‬
‫טוב, אז…‬ ‫-מספיק. בואו נצביע. קרישה, הפתקים.‬
‫אבל… אתה יודע מה?‬
‫היי, אולי נצביע הצבעה גלויה?‬
‫רעיון מעולה! נראה אילו אנשים אנחנו באמת.‬
‫כיו"ר ועד ההורים, אני מעלה להצבעה‬ ‫את ההחלטה לגבי טיטוס קוויאטקובסקי.‬
‫מי בעד הקדמת חופשת החורף שלו…‬
‫"הקדמת החופשה"? בואו נקרא לילד בשמו.‬ ‫את רוצה להעיף אותו מהגן.‬
‫תרימו ידיים, בבקשה.‬
‫תרימי את היד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני רוצה להגיד משהו.‬ ‫-מי בעד?‬
‫בסדר.‬
‫מי נגד?‬
‫תן לי להסביר.‬ ‫-לא מעניין אותי, אחי.‬
‫אריק, זה לא נגדך.‬
‫זה אפילו לא נגד טיטוסק. העניין הוא ש…‬
‫לילד יש בעיות.‬
‫לא, תקשיב…‬
‫רגע. זה מגוחך.‬
‫אולי המנהלת תגיד משהו.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫אני מבקשת שתתנהגו ברוגע ובהיגיון.‬
‫בואו נחשוב…‬ ‫-תודה, גברתי.‬
‫עם כל הכבוד, תשאירי את זה להורים.‬
‫צריך להיות הורה כדי להבין את זה,‬ ‫ולך אין ילדים.‬
‫אני חושבת שהניסיון הפדגוגי שלי‬ ‫מזכה אותי להביע דעה על…‬
‫בסדר, בואי נשמע.‬
‫הוא יודע את האלפבית?‬ ‫הוא יודע לקשור שרוכים?‬
‫את חוצה את הגבול.‬
‫כן?‬ ‫-אני עובדת עם טיטוס כבר חודשיים.‬
‫טיטוס מתחיל להראות…‬
‫לאט מדי, גברתי.‬
‫לאט מדי.‬
‫סליחה.‬
‫טיטוס מגעיל לתאומות שלי.‬ ‫הוא מחליף את השמות שלהן בכוונה.‬
‫הוא שכנע את רוז'ה לשחק…‬
‫"אנשים עירומים".‬
‫אני מבין שיש מענקים לאוכלוסיות מוחלשות‬ ‫וכן הלאה, אבל…‬
‫הבעיה היא לא שהוא עני…‬ ‫-אלא שהוא מתנהג לא יפה.‬
‫זה לא ייאמן.‬ ‫-הוא קורא לאליפה בשמות.‬
‫מה? אל-ג'זירה?‬ ‫-לא, "זונה".‬
‫הכנתי רשימה של כל הקללות.‬
‫יש 23 שמתחילות ב-כ', 13 שמתחילות ב-ש'‬ ‫ו-14 שמתחילות ב-ב',‬
‫והכי גרוע, 11 שמתחילות ב-ז'.‬
‫הוא לא קרא בשמות לבן שלי דניאל,‬ ‫שיש לו תסמונת דאון.‬
‫אבל הוא צייר לו פין על המצח.‬
‫לקח שלושה ימים למחוק אותו.‬
‫הוא קרא לי…‬
‫טדאושיט.‬
‫הוא נותן בשר לילדים צמחוניים.‬
‫הוא מזמזם שירים קליטים לפני השינה.‬
‫הוא אכל חבילת חמאה כמו ממתק.‬
‫הוא נשך ילדים בעקבים!‬
‫הוא אמר שהוא באטמן והרביץ לנזקקים.‬
‫הוא משמיץ את המולדת.‬
‫טוב, אז הוא עשה כמה דברים רעים.‬ ‫-כן.‬
‫אבל כל הילדים עושים דברים רעים לפעמים,‬ ‫ולא כולם חמודים.‬
‫אם הייתם שופטים אותי כשהייתי ילד,‬ ‫כנראה הייתי עף מפה.‬
‫הוא בן חמש.‬ ‫-הוא בן שש.‬
‫אתה יודע…‬
‫לקינגה שלי יש צלקות.‬
‫אתה יודע איך הסתכלו עליי אצל הרופא?‬
‫טיטוס נעל אותה בקופסה.‬
‫לכמה וכמה שעות, במהלך שיעור אירובי.‬
‫המוזיקה הייתה חזקה והילדים רקדו, אז…‬
‫אף אחד לא שמע אותה צורחת.‬
‫רק כש…‬
‫כשקרישה באה לאסוף את פאוולק…‬
‫היא שחררה אותה.‬
‫כל הקופסה הייתה מכוסה בדם שלה.‬
‫אולי מחר, בהצגה, טיטוס יוכל לגלם מלאך?‬
‫אני אשכתב את הטקסט.‬ ‫-כן?‬
‫כדי שיהיו לו…‬
‫זיכרונות יפים בסוף.‬
‫אבל הוא חייב לעזוב.‬
‫פאק!‬
‫אני צריך להגיד לך משהו.‬ ‫-רגע, לפני שאשכח.‬
‫סליחה שהתפרצתי עליך.‬
‫זאת לא אשמתך. הוא לא הבן שלך.‬
‫לא הוגן להפיל עליך את זה.‬
‫הוא ילד קשה, אני יודעת. ואתה…‬
‫דורוטה…‬
‫…לא בן אדם אחראי כל כך.‬
‫אני יודעת, זה הסגנון שלך,‬
‫ובגלל זה אני אוהבת אותך, כי…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אהיה בבית בעוד שעה וחצי. נדבר אז.‬
‫תהיה ער?‬
‫אני אשתדל.‬
‫רצית להגיד משהו. זה בקשר לטיטוס? הוא ישן?‬
‫לא, זה לא משהו חשוב. זה יכול לחכות.‬
‫בסדר. חיבוקים לשניכם.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫שמוק קטן.‬
‫חשבתי שהוא מתייחס רק אליי ככה.‬
‫שהוא בוחן אותי, כי אני הבחור החדש.‬
‫כל ילד שונא את החבר של אימא שלו, נכון?‬
‫לא יודע, אולי זה טיפשי,‬ ‫אבל הלוואי שהוא היה נועל אותי בקופסה.‬
‫הוא לא אומר לי כלום. אפילו לא "לך לעזאזל".‬
‫אתה לא שם זין עליי? בסדר, שיהיה.‬
‫אבל אנחנו גרים באותו בית, אז…‬ ‫אולי תנסה להתנהג בצורה בוגרת?‬
‫אתה לא צריך ללכת לגן‬ ‫או לראות אותי יותר. ניצחת, טיטוס.‬
‫ניצחת.‬
‫מה?‬
‫- טיטוס קוויאטקובסקי -‬
‫אלוהים, מה את מראה לי?‬ ‫-אני יודעת. הם קצת מטרידים.‬
‫מה את אומרת.‬ ‫-אבל במובן מסוים, זו תרפיה.‬
‫זה מצחיק בעינייך?‬
‫אני רואה למה הילדים כאן דפוקים כל כך!‬
‫אלוהים! אני לא מדברת על הפינים.‬ ‫ילדים בגיל הזה פשוט מציירים אותם.‬
‫תמשיך להסתכל.‬
‫- א -‬
‫- אר -‬
‫- אריק -‬
‫אני פשוט עייף.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-זה…‬
‫פאק.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה לא העניין. זו רק…‬
‫תגובה פיזיולוגית.‬
‫ואו!‬
‫אז…‬
‫כנראה נצטרך לעשות משהו.‬
‫אני מאחל לך שלווה, חמזה.‬
‫הלוואי שיהיה לנו חג מולד משפחתי נפלא.‬
‫כן. בטח.‬
‫חמזה, לא מוזר לך‬ ‫להשתתף בטקס חג מולד איתנו?‬
‫לא, למה? זו סתם עוד מסורת.‬
‫מה איתי?‬ ‫-טוב…‬
‫קרישה!‬
‫מה את אומרת? לחיי הניצחון?‬
‫זו משאלה לחג המולד?‬ ‫-כן.‬
‫די כבר, יוסטינה.‬
‫אנשים מאחלים זה לזה בריאות ואושר…‬
‫המסכן הקטן הוא עדיין ילד.‬
‫אני צוחקת. זאת הייתה בדיחה.‬
‫יוסטינקה…‬
‫לא אאחל לך כלום. יש לך הכול.‬
‫טדאושק.‬ ‫-כן?‬
‫רק בריאות.‬ ‫-תודה.‬
‫תסלחי לי לרגע. את יודעת מה?‬
‫תשתי משהו הערב.‬
‫תשתי משהו.‬
‫אלוהים נמצא במקום אחר…‬
‫לא רציתי להדביק סטראוטיפים‬ ‫ולהניח שיש לך גראס…‬
‫אבל קיוויתי שיש לך.‬
‫למה אתה כל כך נחמד אליי?‬
‫אתה מעצב…‬
‫הנפש התאומה המוזיקלית שלי.‬
‫כל החיים שלי סובבים סביב העבודה שלי,‬ ‫הבת שלי, אשתי הצעירה…‬
‫היא לא יודעת כלום על מוזיקה.‬ ‫היא לא יודעת כלום.‬
‫דפקתי לעצמי את החיים…‬
‫מעצב סאונד.‬
‫כן.‬
‫זה מגניב.‬
‫אני מקנא בך.‬
‫אז מה בדיוק אתה עושה?‬
‫אני מחזיק מוט שמחובר אליו מיקרופון.‬
‫כשמצלמים סרט או סדרה,‬ ‫אני אומר "הקלטתי" או "לא הקלטתי".‬
‫אבל לאחרונה אני מאבד עבודות,‬ ‫כי אפילו בזה אני גרוע.‬
‫אז זאת הנפש התאומה המוזיקלית שלך.‬
‫חוץ מרוז'ה, יש לי גם בן.‬
‫הוא בגילך.‬
‫אולי קצת יותר מבוגר.‬
‫הוא נולד ב-23 בדצמבר.‬
‫באותה תקופה לא הרשו לגברים להיכנס‬ ‫למחלקת יולדות, אז הייתי בבית לבד.‬
‫הייתי לחוץ נורא. חיפשתי משהו שיעסיק אותי.‬
‫אז כתבתי לו שיר ערש.‬
‫"בקרוב תהיה ילד גדול, רק עוד כמה שנים‬
‫"תהיה חזק, תחיה בלי פחד, תישן בנעימים‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב, יטפל בך תמיד‬
‫"אתה בן 10, 15, 20‬
‫"אבל עדיין לא נמאס לך מהעולם הזה‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא…"‬
‫שרנו את השיר הזה‬ ‫בכל פעם שביקרתי אותו אצל אימא שלו.‬
‫עכשיו הוא בקושי רוצה קשר איתי.‬
‫לא יודע, אולי אני מעצבן?‬
‫לכן רציתי את רוז'ה,‬ ‫כדי לעשות את זה כמו שצריך…‬
‫הפעם.‬
‫לא להרוס את זה.‬
‫לא הרסת כלום.‬
‫לפחות היית שם.‬
‫"כי אבא, אביך האוהב כאן‬
‫"כי אבא כאן…"‬
‫קאכה, בואי רגע.‬
‫איזה ריח נהדר…‬
‫כמובן.‬
‫אני מקווה שאני לא מפריע,‬ ‫אבל אפשר לקבל שאכטה?‬
‫יש לי הרבה.‬
‫ברור שיש לך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫את יודעת…‬
‫כבר הרגשתי טוב יותר.‬ ‫-אף פעם לא ניסיתי את זה.‬
‫אף פעם לא ניסית? בסדר.‬
‫זה יהיה נחמד.‬ ‫-עכשיו תשאפי…‬
‫אני חושבת שאתקשר לדורוטה בכל זאת.‬
‫אגיד לה בדיוק מה קרה. היית אמיץ מאוד.‬
‫נלחמת למענו.‬
‫איזה זן זה? סאטיבה?‬
‫זו האחריות שלי. תודה.‬
‫סאטיבה.‬
‫סנדרה…‬ ‫-סליחה, רגע.‬
‫רציתי, את יודעת…‬
‫זה מטורף!‬
‫…להגיד תודה.‬
‫תודה שהצבעת בעדי. זה היה ממש נחמד מצידך.‬
‫השירותים?‬ ‫-לא.‬
‫טיטוס.‬ ‫-סנדרה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫לא, סליחה. לא הייתי מרוכזת.‬
‫בוא נגיד שלסנדרה יש בעיות שינה.‬
‫האמת…‬
‫האמת שלא ישנתי‬
‫מאז…‬
‫מאז התינוק.‬
‫מאז שילדת?‬
‫כי כשיש לך ילדים, כל העולם שלך נהיה…‬
‫הבת שלי תמיד עוקבת אחריי לשירותים.‬ ‫-חמודה.‬
‫רוז'ה מתעלמת מהמספר שבע.‬
‫היא סופרת, "ארבע, חמש, שש, שמונה".‬
‫אני לא יודע אם זה המוח שלה,‬ ‫או שהיא סתם מתגרה בנו.‬
‫לא…‬
‫ילדים הם טיפשים.‬ ‫-מה?‬
‫ילדים הם טיפשים. כולם.‬
‫אני יודעת איך העולם עובד.‬
‫בהתחלה ילדים טיפשים,‬
‫ולאט-לאט, בהדרגה, הם נהיים טיפשים פחות.‬
‫אני ממש מצפה לרגע‬ ‫שאחזור הביתה ויהיה לי עם מי לדבר.‬
‫אני רוצה משפטים מאוחים, לעזאזל!‬
‫את יכולה…‬
‫את יכולה לדבר איתי.‬
‫אולי הם לא טיפשים, אבל הם מלחיצים.‬
‫לא מזמן גיהצתי בזמן שהוא שיחק,‬ ‫והסתכלתי על הטלוויזיה לרגע.‬
‫כשהסתובבתי בחזרה,‬ ‫הוא עמד ליד חלון פתוח בקומה השביעית‬
‫וצעק לאבא שלו, שבקושי נמצא בבית, "ויטק!"‬
‫הוא היה סנטימטר מ…‬ ‫-אלוהים.‬
‫הוא לא מבין גבהים? מטומטם!‬ ‫-זה נורא.‬
‫אוי, סליחה!‬ ‫-אל תתנצלי. הוא מטומטם.‬
‫אריק, אתה רוצה ילד משלך?‬
‫גם זאת שאלה…‬
‫פילוסופית.‬
‫ילד הוא ילד.‬
‫יוסטינה…‬
‫בואי, אני רוצה לומר לך משהו.‬
‫בואי…‬
‫"שלום, קחי אותי."‬
‫אני באמת לא יכולה.‬ ‫קיניה שלי תריח את זה מייד.‬
‫אני לא מסוגלת לשקר, אז אצטרך להסביר לה, ו…‬
‫רואה, אריק? דווקא נחמד שאין לך ילדים.‬
‫אתה יכול לעשות שטויות…‬
‫תקשיב, אני זז, אז…‬
‫זה מה יש.‬
‫אתם אחלה חבר'ה.‬
‫גם אתה.‬
‫חבל שאת עוזבת. גן "השמש הקטנה" נחמד.‬
‫מה אמרת?‬
‫כן, התכוונתי לדבר איתכם.‬
‫למה הוא אמר שאת עוזבת?‬
‫אופס, שוב דיברתי לא במקום. קדימה, המנהלת.‬
‫בעקבות המצב הנוכחי,‬
‫אני רוצה לתת לך את זה.‬
‫הנה.‬
‫תודה רבה לכולכם.‬
‫לילה טוב.‬
‫"עקב חוסר שיתוף פעולה ותקשורת הדדית,‬
‫"אני מתפטרת מתפקידי‬ ‫כמנהלת גן 'השמש הקטנה'."‬
‫טוב, כולנו יודעים את זה בעל פה.‬ ‫-היא אפילו הוסיפה חותמת.‬
‫יוסטינה, חייבים לעשות משהו בקשר לזה.‬
‫תקשיבו, היא תתגבר על זה, בסדר?‬
‫היא מגניבה.‬
‫לא נמצא מנהלת טובה יותר.‬ ‫-גם אני מחבב אותה.‬
‫היא לסבית, אבל לא עושה מזה עניין.‬
‫היינו צריכים לקנות לה מתנה.‬
‫אתמול אמרת, "אנחנו משלמים לה,‬ ‫אז לא צריך לקנות לה מתנה".‬
‫אבל היא תעריך מחווה של רצון טוב.‬
‫אני אקנה לה בונבוניירה בתחנת הדלק.‬
‫אני אזמין אותה למשקה.‬
‫נדבר, אני אסביר…‬ ‫-טדאוש, למה תמיד אלכוהול?‬
‫תסלחי לי, קרישה יקירתי, אבל עם כל הכבוד…‬
‫החיים שלי הם לא עניינך.‬ ‫-די עם ההאשמות. אף אחד מאיתנו לא אשם בזה.‬
‫חוץ מזה, אתם יודעים…‬ ‫-חבר'ה, תקשיבו.‬
‫בואו לא נגזים. נלך הביתה…‬
‫אי אפשר ללכת הביתה עכשיו.‬
‫נישאר כאן עד שנסיים.‬ ‫-טדאוש, זה מחדר המשחקים?‬
‫מה?‬ ‫-הכוסות.‬
‫כן.‬ ‫-הן למחר.‬
‫מה אם אחד הילדים ישתה אלכוהול בטעות וימות?‬
‫כן, בטח…‬ ‫-יוסטינקה, קצת עזרה.‬
‫בסדר.‬ ‫-עשית פה בית זונות, טג'ו.‬
‫כיו"ר ועד ההורים, אלך לפתור את הסכסוך הזה.‬
‫זה מצחיק אתכם?‬
‫יוסטינקה, את תפתרי את הסכסוך הזה?‬
‫איך תעשי את זה?‬
‫היא שונאת אותך.‬
‫לא הייתי אומרת, "שונאת".‬
‫שתינו רוצות בטובת הילדים.‬
‫יוסטינקה!‬ ‫-כן?‬
‫אני חושבת שעדיף שנשלח את נציגי ההורים.‬
‫סליחה!‬
‫כן, שתיכן תלכו. לא, שכחתי!‬
‫שלושתכן. קחו את סנדרה.‬
‫אני יכולה ללכת.‬
‫מה את רומזת?‬
‫אני לא רומזת,‬ ‫אני אומרת שאת מתחנפת ליוסטינה.‬
‫לא תצליחי להעליב אותי.‬
‫כדאי שאריק ילך.‬
‫אריק?‬ ‫-באמת שלא.‬
‫לא, לא כדאי.‬
‫אלא אם כן… אתם באמת רוצים שאלך.‬
‫לא, כלומר…‬
‫אריק…‬
‫זכותך לעשות את זה. הילד שלך הולך לגן הזה.‬
‫באמת?‬
‫נכון לעכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫תקשיבו, אני חושבת שאריק צריך ללכת.‬
‫עוד מישהו רוצה לבוא?‬
‫כן, זו החלטתי הסופית.‬
‫אנחנו מבינים, גברתי המנהלת,‬
‫אבל אנחנו רוצים לדעת מה הוביל להחלטה שלך.‬
‫סלחו לי.‬ ‫-אנחנו רוצים לנסות למצוא פתרון.‬
‫המנהלת…‬
‫תתנהג יפה!‬
‫סליחה.‬
‫בובה.‬ ‫-תודה.‬
‫גברתי המנהלת,‬ ‫אנחנו רק רוצים שכולם יהיו מרוצים.‬
‫אני רוצה להתנצל בפנייך מכל הלב.‬
‫אמרתי מה שאמרתי, אבל אני…‬
‫אני לא כועסת עלייך.‬
‫אני פשוט רגילה לשיטת עבודה אחרת.‬
‫אנחנו עייפים, אז תגיעי לעניין. מה את רוצה?‬
‫אישאר אם תניחו לי לנהל את הגן‬ ‫בשיטה שאני מעדיפה.‬
‫אבל איך אוכל להיות בטוחה בזה?‬
‫כן. בדיוק.‬
‫אני מגיש בקשה להחליף‬ ‫את יושב ראש ועד ההורים.‬
‫מה?‬ ‫-סליחה?‬
‫יושבת הראש, סליחה.‬ ‫זה המין הדקדוקי הנכון, כן?‬
‫קז'יק, זה לא הזמן לבדיחות.‬
‫אי פעם סיפרתי בדיחה?‬
‫כדי שיהיה ברור, אומר זאת שוב.‬
‫מדובר בטובת הילדים שלנו.‬ ‫-נכון.‬
‫אתם לא יכולים‬ ‫לעשות את זה ככה, באישון לילה.‬
‫קרישה, מישהו ביקש ממך עזרה?‬
‫קז'יק…‬
‫אתה רוצה להדיח אותי?‬
‫זה לא קשור אליי.‬
‫מדובר בטובת הילדים שלנו.‬ ‫-כן, כן. הבנתי במה פאקינג מדובר.‬
‫תקשיבו, ברור שאתם יכולים להצביע,‬
‫אם זה מה שאתם רוצים.‬
‫אבל, יוסטה…‬
‫עדיף שלא תהיי כאן בזמן ההצבעה.‬
‫אתה לא רציני, מותק.‬
‫עכשיו הכול ברור.‬ ‫הם תכננו את זה יחד, הוא והמנהלת.‬
‫זו קנוניה, אתם לא רואים?‬
‫הם קשרו קשר נגדי. אתם תמימים כל כך.‬
‫ולאף אחד מכם לא אכפת מטובת הילדים שלנו‬ ‫אם אתם סומכים על הנרקומן הזה.‬
‫הפושטק הזה.‬
‫ועל הז…‬
‫האישה הזאת.‬
‫אבל אני לא אוותר.‬
‫סליחה.‬
‫קדימה.‬
‫אני מרגיש שזה לא בסדר מצידנו.‬
‫הרי היה לה…‬ ‫-סרטן, כן. והבן שלי מוגבל.‬
‫קז'יק!‬ ‫-מה?‬
‫תתביישו בעצמכם. יוסטינה היא אישה טובה.‬
‫כן?‬ ‫-בטח, ממש טובה.‬
‫כן.‬
‫אני מכירה אותה מהתיכון.‬ ‫כן, לפעמים היא מתפרצת,‬
‫אבל מתחת לחזות הקשוחה יש לה לב טוב.‬
‫אנחנו צריכים גם לבחור‬ ‫יו"ר חדש לוועד ההורים.‬
‫אני מציע את עצמי.‬ ‫-זה לא הזמן המתאים.‬
‫כל הכבוד! אני מניחה שיוסטינה…‬
‫זה דחוף.‬ ‫אי אפשר להשאיר את הוועד ללא הנהגה.‬
‫- ארץ הספורט -‬
‫התפקיד הגיע לך מההתחלה. כל הכבוד, חמזה.‬
‫חייבים להרים כוסית!‬
‫אתה היו"ר החדש?‬ ‫-כן.‬
‫למרבה המזל, טדאוש מוכן תמיד. הנה.‬
‫מה עם קז'יק?‬
‫זה ליקר שהכנתי בעצמי.‬ ‫-כן?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, בטח. הכול בסדר.‬
‫תקשיבו, לא התכוונתי להתנהג ככה.‬ ‫הכול קרה מהר כל כך.‬
‫לא הספקתי…‬
‫להיפרד מכולכם ולהודות לכם על שיתוף הפעולה.‬
‫טדאוש.‬
‫ההערות שלך תמיד היו טובות מאוד.‬
‫הצעת לנו נקודת מבט מנוסה.‬ ‫אתה חושב "מחוץ לקופסה", כמו שאומרים.‬
‫את יודעת, אני משתדל.‬
‫לסווב.‬ ‫-ק'זיק!‬
‫בזכותך הילדים ביקרו במפעל המים של ורשה.‬
‫מפעל המים מגניב.‬
‫קאכה, הייתי צריכה לסמוך יותר‬ ‫על החוש האמנותי שלך.‬
‫עכשיו תהיי חופשיה להתנסות.‬
‫סנדרה.‬
‫בדיוק.‬
‫קרישה שלי…‬
‫תמיד היינו יחד. כתבת הצגה מדהימה.‬
‫אני מעריכה את זה מאוד.‬
‫ואני?‬
‫ואתה שמוק.‬
‫בסדר. יוסטינה, את צריכה לנוח.‬ ‫-רגע.‬
‫אריק, מי נתן לך זכות לדבר?‬
‫זה מדהים. אתה כאן שעתיים,‬ ‫וכבר סובבת את כולם על האצבע הקטנה שלך.‬
‫איך אתם מעיזים להתייחס אליי ככה?‬
‫אחרי כל מה שעשיתי למען המקום הזה.‬
‫בלעדיי, הילדים שלכם היו אוכלים חול.‬
‫הם לא היו שורדים בטיולים.‬ ‫-הם ביקרו במפעל המים.‬
‫הילד של קז'ימיש לא היה כאן.‬ ‫לא היה שום ילד עם צרכים מיוחדים.‬
‫טיטוס לא היה כאן.‬
‫הוא לא היה מקבל הזדמנות‬ ‫להראות כמה הוא נפלא.‬
‫יוסטה.‬
‫תירגעי.‬
‫ניצחת.‬
‫"סלק קטן" נשאר.‬
‫קרישה, תעשי משהו.‬
‫סלק קטן?‬
‫אריק…‬
‫טיטוס היה הילד שהפליץ‬
‫והפך ל"סלק קטן".‬
‫כולנו צחקנו עליו.‬
‫זו הייתה בדיחה פנימית של גן "השמש הקטנה".‬
‫מי המציא את השם "סלק קטן"?‬
‫אחת התאומות של חמזה, לא?‬ ‫-זו האמת?‬
‫טיטוס הוא "סלק קטן"? זה מצחיק אותך?‬
‫שאלתי אם זה מצחיק אותך.‬ ‫-תתרחק ממני!‬
‫אל תירק עליי!‬
‫יוסטינה!‬ ‫-תני לי את זה!‬
‫זו הגנה עצמית.‬
‫הוא לא טעון.‬
‫הוא טעון.‬
‫אני רק רוצה לדבר איתכם.‬
‫אתם חבורה של צבועים מזדיינים.‬
‫כולכם הורים מחורבנים,‬
‫אבל אתם מותחים עליי ביקורת.‬
‫חמזה…‬
‫התאומות שלך בוכות כל יום בגן, אתה יודע?‬
‫כי אתה אבא מחורבן.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אז תגיד את זה. "אני אבא מחורבן", קדימה.‬
‫אני אבא מחורבן.‬
‫קדימה. "אני…"‬
‫אני אבא מחורבן.‬
‫קאכה.‬
‫אני אבא מחורבן.‬
‫את דפוקה? את אימא מחורבנת.‬
‫האמת היא שהיו לנו ערבי גיבוש להורים.‬
‫שלושה, נכון?‬
‫בלעדיך.‬
‫כלומר, בלעדיך, אדוני.‬
‫מר טדאוש הנכבד.‬
‫קדימה, לעזאזל. "אני אבא…"‬
‫טדאוש!‬
‫אני הורה מחורבן!‬
‫יש לך כובע מחורבן.‬
‫אני אימא מחורבנת.‬
‫אימא רעה.‬
‫קרישה!‬
‫זה לא הרגע הגדול שלך.‬
‫וגם את.‬
‫את אימא מחורבנת.‬
‫אני אימא נהדרת.‬
‫לידיעתכם, אני אימא מדהימה.‬
‫יש לי בת, וחינכתי אותה להיות לוחמת.‬
‫לא, יוסטה. לא רציתי להגיד לך את זה, אבל…‬
‫טיטוס לא…‬
‫לא נעל אותה בקופסה.‬
‫אז מי לעזאזל נעל אותה?‬
‫קרישה.‬
‫היא נעלה את עצמה בפנים.‬
‫היא סיפרה לי כשהוצאתי אותה.‬
‫היא אמרה ש…‬
‫שהיא לא רצתה ללכת הביתה.‬
‫הבת שלך…‬
‫היא מפחדת ממך.‬
‫קרישה…‬
‫ממה היא מפחדת?‬
‫את משקרת.‬ ‫-זו האמת.‬
‫תסתמי את הפה המחורבן שלך, קרישה.‬
‫זוכרת איך קראו לך בתיכון?‬ ‫-יוסטינה!‬
‫קראו לה "קרישה הלקקנית".‬
‫ולא רק כי מצצת לחצי שכבה.‬ ‫-יוסטינה, תירגעי.‬
‫הילדה שלך הסתתרה ממך. זה לא סוף העולם.‬
‫אלוהים…‬
‫גם טיטוס עושה דברים מוזרים.‬ ‫אל תדאגי יותר מדי.‬
‫אלוהים!‬
‫סליחה.‬
‫זו תגובה גופנית טבעית. אני דיאטן.‬
‫יוסטינקה! כולם מתוחים.‬
‫תשתי משהו.‬
‫אם את רוצה, אתקשר לקינגה ואסביר הכול.‬
‫קרישה…‬
‫באמת מצצת לחצי שכבה?‬ ‫-לך תזדיין!‬
‫אפשר להחליש קצת?‬ ‫-לא!‬
‫כל העיר תשמע את המסיבה של טדאוש!‬
‫כן, מותק. אני אתעכב קצת.‬
‫הילדים יהיו כאן מחר.‬ ‫-למי אכפת מהילדים? קדימה.‬
‫הם ממילא לא יזהו את הריח.‬
‫קז'יק!‬
‫תסתכל עליי כשאני מדבר איתך. קז'יק!‬
‫אני מקווה שאתה לא כועס שבחרו בי.‬
‫לא, מובן שלא.‬
‫אתה מנצח ראוי, חמזה. ברכותיי.‬
‫תודה.‬
‫בואו נמשיך במסיבה!‬
‫היי!‬
‫גברת קריסטינה!‬
‫לחיי הניצחון!‬
‫היית מדהימה. תותחית!‬
‫בבקשה, תכבו את המוזיקה!‬
‫מה קרה ליוסטינה?‬
‫בקשר לזה…‬
‫לא משנה. רגשות. הדברים האלה קורים.‬ ‫העיקר שזה נגמר.‬
‫נגמר?‬
‫לא שמעת! טיטוס לא נעל את קינגה בקופסה!‬
‫אני לא בטוחה שהוא נשאר.‬
‫אחת-אפס!‬
‫עבדת עליי! בחיי.‬
‫אני לא משוכנעת.‬
‫זו האחריות שלי עכשיו.‬
‫אני צריכה לחשוב על זה.‬ ‫טיטוס הוא ילד קשה מאוד.‬
‫אין לנו כסף למטפל צמוד קבוע,‬ ‫והוא צריך מישהו כזה.‬
‫בלי בדיחות. את מלחיצה אותי.‬
‫את פאקינג צוחקת עליי?‬
‫סליחה?‬
‫טוב…‬
‫לא עשיתי את כל זה כדי שתלחיצי אותי.‬ ‫זה לא הוגן.‬
‫נראה לך?‬ ‫-כן.‬
‫תקשיב, גידלתי הרבה ילדים,‬ ‫ואני מכירה בחורים כמוך.‬
‫אתה רוצה שיעשו הכול בדרך שלך,‬
‫אבל העולם לא תמיד פשוט כל כך, פושטק.‬
‫זה אומר שטיטוס…‬
‫אני הולכת. שיהיה מסודר פה בבוקר!‬
‫רגע. טדאוש, תקשיב…‬
‫תצטרף לנחש!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫המנהלת אמרה… חכה!‬
‫האלכוהול הביתי שלי פצצה, נכון?‬
‫לא!‬ ‫-מה?‬
‫אלוהים…‬
‫פלסטיק מזויף מחורבן!‬
‫לסווב, אנחנו חייבים… תקשיב.‬
‫תפסיק. אנחנו חייבים…‬
‫היא פשוט עזבה אותי אחרי הפנייה.‬
‫היא אמרה שאני לחוץ מדי על זוגיות.‬
‫היא בכלל לא רצתה זוגיות!‬ ‫-זה לא חשוב כרגע. תקשיב.‬
‫לא חשוב? ברור.‬
‫בחור מגניב כמוך תמיד מוצא מישהי בקלות.‬
‫פאק, זה ברור.‬ ‫טיפוסים כמוך הם הכי גרועים, אתה יודע?‬
‫רגועים מלידה.‬
‫מה?‬ ‫-תמיד מריצים בדיחות.‬
‫אוכלים הכול ולא משמינים!‬
‫אני תמיד צריך להתאמץ!‬
‫ומה יוצא לי מזה?‬ ‫-חמזה!‬
‫כלום.‬ ‫-תמסור! גול!‬
‫קאכה…‬ ‫-אל תיגע בי!‬
‫הוא כל הזמן נוגע בי באצבעות השמנות שלו.‬
‫הוא נצמד אליי.‬
‫תעזוב אותי כבר!‬
‫אני כל הזמן מטפלת במישהו.‬ ‫או בבחור או בילד שלי. פאק!‬
‫או הילד או הבחור.‬ ‫-אבל טיטוס… המנהלת אמרה…‬
‫שיזדיין טיטוס!‬
‫אתה חושב רק על עצמך!‬
‫הם מאחורי הזכוכית,‬ ‫אבל אנחנו עדיין מחבבים אותם.‬
‫הם לא צריכים ערבי גיבוש,‬ ‫הם לא צריכים להסכים לכל דבר!‬
‫לא להקיא.‬ ‫-פאק!‬
‫בלי קללות! לא משנה. תגיד ליוסטה שאני כאן.‬ ‫-תעזרי לי.‬
‫תגיד לה שאני אוהבת אותה!‬ ‫-אלוהים, לא…‬
‫יוסטינקה, אני מצטערת כל כך.‬ ‫לא היה לי מושג…‬
‫יהיה לנו חג מולד אמיתי.‬
‫שלום?‬
‫אחת, שתיים…‬
‫תקשיבו!‬ ‫-פחדתם כל כך לחגוג עם טדאוש!‬
‫נכון שזה כיף? נכון שזה פאקינג כיף?!‬
‫שקט!‬ ‫-ו…‬
‫"תהילה ל…"‬
‫צריך להציב דוגמה לילדים.‬ ‫-למי אכפת מהילדים?‬
‫זין על…‬
‫"…על פני האדמה…"‬
‫ילדים צריכים להיות בבית יתומים!‬
‫"צלצול פעמונים…"‬
‫שלום!‬
‫תתנהגו יפה.‬ ‫-שיט!‬
‫לא להתחצף.‬
‫"…יטפל בך תמיד"‬
‫לילה טוב, מותק. תעצום עיניים.‬
‫תחלום על העתיד הכי יפה שאתה יכול לדמיין.‬
‫אריק.‬
‫- חארות קטנים -‬
‫- דורוטה‬ ‫שיחה שלא נענתה, 37 הודעות -‬
‫תוריד את המים, חוקר צעיר.‬
‫בוקר טוב!‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים אדירים…‬
‫ישנתי ממש טוב בלילה.‬ ‫-תהיי בשקט.‬
‫רק שנייה.‬ ‫-אני לא אומר כלום.‬
‫השמרטפית מביאה את גבאו?‬ ‫-כן, אני אטפל בזה.‬
‫ואני אבקש ממנה להביא את…‬
‫את אנקה? כן?‬ ‫-אם לא אכפת לך.‬
‫זוכרים איך אתמול צעקנו שאנחנו הורים מחו…‬
‫הורים גרועים?‬
‫כן.‬ ‫-כן, בטח. אתה.‬
‫נמאס לי.‬
‫הן מסתכלות עליי בעיניים גדולות,‬ ‫שואלות אותי שאלות כל הזמן.‬
‫"אבא, אבא."‬
‫הן מאמינות שאני יודע הכול.‬
‫מי אני שאלמד אותן על החיים?‬
‫אתה יו"ר ועד ההורים.‬
‫פאוולק צועק עליי.‬
‫הוא צועק עליי.‬
‫פעם איבדתי שליטה והפלקתי לו.‬
‫הוא מאיים לספר לאבא שלו,‬ ‫כי הוא צילם תמונות.‬
‫אני כזאת טיפשה.‬ ‫-לא…‬
‫מתוקה, את לא טיפשה. באמת.‬ ‫זו סחיטה, חד וחלק.‬
‫כשראו באולטרסאונד שדניאלק יהיה…‬
‫כלומר…‬
‫שהוא יהיה כמו שהוא…‬
‫רציתי…‬
‫רציתי שאשתי תעשה…‬
‫למרות מה שאני תמיד אומר ו…‬
‫אני פשוט…‬
‫פחדתי מאוד שלא אצליח להתמודד עם זה.‬
‫כל כך קשה…‬
‫לגדל ילד.‬
‫זה קשה נורא.‬
‫ובייחוד כש…‬
‫זה קשה יותר.‬
‫אבל אני באמת אוהב אותו.‬
‫אני פאקינג אוהב אותו כל כך.‬
‫סליחה. פאק. סליחה ש…‬
‫בוקר טוב!‬
‫חברים וחברות, אני מבינה‬
‫שצריך לבטל את ההצגה?‬
‫טוב…‬ ‫-נראה לי.‬
‫לא.‬ ‫-מה זאת אומרת, "לא"?‬
‫נעשה את זה.‬
‫נעלה הצגת חג מולד.‬
‫אני יוצאת מדעתי.‬
‫לא נצליח.‬ ‫-ברור, אין לנו סיכוי בלי…‬
‫יוסטינה.‬
‫- פאק -‬
‫תודה.‬
‫דיברתי עם השמרטפית של קינגה.‬ ‫יוסטינה לא חזרה הביתה אתמול בלילה.‬
‫היא גם לא למעלה.‬
‫המטבח?‬ ‫-המלתחות?‬
‫יוסטינה?‬
‫אני ערה.‬
‫צריך להתכונן להצגת חג המולד.‬ ‫-לא.‬
‫זה הלילה שלך.‬
‫היום שלך, ליתר דיוק.‬
‫אלוהים…‬
‫איזו הצגה תהיה לנו בלי מרים?‬ ‫-קצרה.‬
‫לוחמת לא מוותרת אף פעם.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫היי.‬
‫יוסטינקה…‬
‫אוי, לא.‬ ‫-יוסטה!‬
‫יוסטינה!‬
‫יוסטינה, בחייך!‬
‫אל תהיי ילדותית! זאת תהיה הצגה נחמדה.‬
‫בוקר טוב. יוסטינה!‬ ‫-מה?‬
‫מה "מה"?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫אלוהים! את מעצבנת נורא, את יודעת?‬
‫עזוב אותי!‬
‫אה, כן?‬
‫אני לא חוזרת לשם.‬ ‫-את חייבת לעשות את זה.‬
‫בשביל הבת שלך.‬
‫הבת שלי מפחדת ממני.‬
‫לא חייבים לעשות את ההצגה.‬
‫שתזדיין ההצגה.‬
‫אני מרגיש נורא כי דפקתי הכול.‬
‫וכמובן, אני מנסה לפצות על זה במחווה גדולה.‬
‫כמו תמיד.‬
‫הלכתי לפגישת ועד ההורים‬ ‫במקום להישאר בבית עם הילד. רעיון נהדר!‬
‫אני לא יודע אם אהיה אבא טוב.‬
‫בוא, יוסף.‬
‫בגלל זה אני אוהבת את חג המולד.‬
‫תקשיב…‬
‫כולם שמעו אותי מפליצה?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה!‬
‫בקשר לטיטוס… יוסטינה!‬
‫בוקר טוב. ההצגה תתחיל בקרוב.‬
‫תראה, עץ חג המולד שבור.‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫שלום.‬
‫תוריד את המעיל ותמצא לנו מקומות.‬ ‫-מה המצב, טיטוס?‬
‫אתה רוצה לספר לי משהו?‬
‫חוץ מזה שהשארת את הבן שלי עם נרקומן?‬
‫לא, הוא רק סוחר סמים.‬
‫בסדר, דורוטה…‬
‫נדבר אחרי ההצגה.‬
‫אני בטוחה שיש לך הרבה מה לספר לי.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬ ‫-מה? שוב קרה משהו?‬
‫לא, לא קרה כלום.‬
‫אריק ואני דיברנו קצת, ויש לנו הצעה.‬
‫זה המקום שלי!‬
‫תראו.‬
‫- ארץ האשפה -‬
‫המטפל הצמוד שלו יצטרך להיות כאן‬ ‫כמה שעות מדי יום.‬
‫כמובן.‬
‫וזה בסדר מבחינתך?‬
‫בתאוריה, כן.‬
‫מבחינה לוגיסטית זה לא יהיה קל, אבל…‬
‫בואי ננסה.‬
‫אריק, יוסטינה! קדימה!‬
‫ילדים יקרים, הורים יקרים,‬
‫ברוכים הבאים להצגת חג המולד השנתית‬ ‫של גן "השמש הקטנה".‬
‫מה זאת הצגת חג מולד?‬
‫את לא יודעת?‬ ‫-אני יודע!‬
‫בסדר, קרישה.‬
‫את ראשונה, כן?‬
‫שכחתי את השורות שלי!‬
‫איפה הטקסט?‬ ‫-יש טקסט?‬
‫אני לא זוכרת.‬ ‫ברגע שכתבתי את המילים, הכול נמחק לי מהראש.‬
‫אל תדאגי, קרישה.‬
‫תקשיבו, נצטרך לאלתר.‬
‫מה? איך?‬
‫באמת?‬
‫החוכמה הגדולה ביותר‬ ‫תמיד נולדת מהטעויות שלנו.‬
‫ולכן, ילדיי היקרים,‬
‫אני מאחלת לכם‬ ‫את הטעויות היפות והטובות ביותר.‬
‫אמרת את זה בעצמך.‬ ‫ילדים לא רוצים לשמוע טקסט משעמם.‬
‫הם רוצים כיף, אקשן ואמת.‬
‫לעולם אל תפחדו מטעויות.‬
‫אשמח לראות‬ ‫אנשים נורמליים וחכמים במדינה הזאת.‬
‫אז אנחנו מאלתרים!‬
‫אני רק רוצה לומר‬ ‫שזה עידן חדש של טדאוש חדש,‬
‫טדאוש שלא מציק לאף אחד ומקשיב לאחרים.‬
‫טדאוש שמתרגש.‬
‫כל הילדים חיכו ל…‬ ‫-הגיע הזמן.‬
‫…הצגת חג המולד.‬
‫מחיאות כפיים!‬
‫טוב…‬
‫מרים!‬
‫יוסף!‬ ‫-תעזבי את זה.‬
‫זה…‬ ‫-תעזבי!‬
‫תן לי את האקדח!‬
‫אלוהים!‬
‫טדאוש, קח אותו ממנו!‬ ‫-לא, תירגעו! זה רק…‬
‫קז'יק, אני מצטער!‬
‫ילדים, תירגעו!‬
‫חברים!‬
‫זה צעצוע!‬ ‫-בבקשה!‬
‫זה גן ילדים!‬
‫הכול בסדר! אף אחד לא בסכנה!‬
‫- חג מולד שמח -‬
‫אל תדאגו!‬
‫אני דיאטן.‬
‫אלוהים…‬
‫מה המצב, טיטוס?‬
‫תקשיב…‬
‫אני רוצה לשאול אותך משהו.‬
‫נשארו לך שישה חודשים בגן, נכון?‬
‫רציתי לדעת…‬
‫אתה רוצה שאבוא איתך?‬
‫בתור המטפל הצמוד שלך?‬
‫זה רק שם.‬
‫כי האמת היא ש…‬
‫אני רוצה לבוא איתך לגן בתור…‬
‫חבר שלך.‬
‫מתאים לך?‬
‫בוא לאימא. בוא!‬
‫- לילה בגן הילדים -‬
‫"בקרוב תהיה ילד גדול, רק עוד כמה שנים‬
‫"תהיה חזק, תחיה בלי פחד, תישן בנעימים‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב כאן‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב כאן‬
‫"אתה בן 10, 15, 20‬
‫"אבל עדיין לא נמאס לך מהעולם הזה‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב, יטפל בך תמיד‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב, יטפל בך תמיד‬
‫"בקרוב תהיה אבא, עולמך ישתנה‬
‫"אבל לא תהיה לבד, סבא יעזור‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב, יטפל בך תמיד‬
‫"כי סבא כאן, כי סבא כאן‬
‫"כי סבא, סבך האוהב כאן‬
‫"כי אבא כאן, כי אבא כאן‬
‫"כי אבא, אביך האוהב, יטפל בך תמיד"‬
‫רואה, אריק?‬ ‫-כן, אפשר…‬
‫ננקה את זה קצת.‬ ‫-כן.‬