De har fundet en deroppe, som kan føre jer sikkert frem.
Han er lokal.
De siger, at folk derfra har flere hundrede års erfaring
med vejret, floderne og gletsjerne.
- Skal han have betaling? - Skal han hvad?
- Skal han have betaling? - Ja, ja.
Men du får brug for hans viden.
Han er også en god arbejder. Han kan hjælpe til med byggeriet af kirken.
Som du ønsker.
Lucas, jeg må minde dig om... eller...
Øen er helt anderledes end Danmark.
Folk der... vejret, vinteren er helt forskellig.
Det, jeg ville sige, er, at det er afgørende,
at kirken er opført og står klar inden vinterens komme.
Det forstår du godt, ikke?
Kirken vil stå klar før den første sne.
Mange flytter fra østkysten på grund af vulkanen, der er gået i udbrud.
Vil det have nogen betydning for min rejse?
Nej, nej... I passerer jo nok ikke lige forbi vulkanen,
men det kan blive svært at aflæse floderne, som kan stige mere end normalt.
Folk siger, at vulkanen udsender en stank,
som om at Jorden har skidt i bukserne.
Lugten skulle være så overvældende, at folk mister deres fornuft.
Og det er nemt deroppe.
For det er sommer nu, så det er lyst både om dagen og om natten.
Det kan være forvirrende for folk, der ikke har været der før.
De kan bogstavelig talt glemme at sove.
Min tolk advarede mig.
Når jeg kigger på dit ansigt, tænker jeg på mig selv for 30 år siden.
En lidt sundere udgave...
Lucas...
Det er nødvendigt, at du tilpasser dig forholdene i landet, og befolkningen.
Ellers vil din opgave blive til ingenting.
Jeg ved godt, at din opgave indimellem kan forekomme gigantisk.
Og det er sandt, det er den.
Der er jo ingen, der bilder sig ind, at det bliver nemt.
Og derfor blev du udvalgt.
Men glem det, og tænk på apostlene,
der blev sendt ud for at prædike for verden.
Hele verden og alle i den.
Denne elendige, ynkelige flok ensomme mænd.
Men de gjorde det. Og af den grund er ingen opgave umulig.
Og derfor er din opgave heller ikke umulig.
Det er vigtigt, at de kigger direkte ind i øjet.
Han siger, det er vigtigt at kigge direkte ind i øjet.
Og husk, I skal være stille.
I må ikke bevæge jer.
- Helt stille. - Dødstille.
Som om I er døde.
Ligesom om at I er døde.
Ssh...
En, to, tre,
fire, fem, seks.
VANSKABTE LAND
Husk brevene og bøgerne.
Hvordan siger man bøger?
Bók, ental. Bækur, flertal.
Bók. Bækur.
- Som en indfødt. - Hold din kæft.
- Hvordan siger man det? - Hvad?
Hold din kæft.
Der er mange måde at sige hold kæft på på islandsk,
ligesom der er mange måder at beskrive dårligt vejr.
Rigning.
Suddi.
Úrkoma.
Úði.
Vatnsveður.
Jeg kan ikke huske alt det.
Úrhellisrigning.
Pas.
Demba, skúr...
- Det er nok. - Slepja...
- Úrhelli. - Stop.
Votviðri, væta, hrakviðri.
- Og det er regnvejr alt sammen? - Ja.
Beslut jer.
Rigning.
Bátur.
- Bátur. - Ja.
Prestur.
Maður.
Maður ogprestur.
Hvem skal læse alle de bøger?
Præsten.
Forbandet vrøvl...
Hvor tungt er det?
Vi finder ud af det.
Det vil sinke os. Vi kan fordele vægten.
Sav det over.
- Sav hvad? - Sav korset i halv.
Vi har ingen sav.
Lad os ride og ride hårdt ind i skoven
Lang er rejsen...
Er du Ragnar?
Føllene er dovne Jeg har mistet min kniv
Mistet min sko
Taler du dansk?
Ride ride ranke. Hesten hedder Planke.
Føllet hedder Abildgrå. Det skal Ole ride på.
Hvor skal han ride? Til kongsgården fri.
Fæste sin pige, som hedder Tania.
Jeg er Lucas.
Præsten.
En dansk djævel.
Har du en hest?
Ja, mange. Mange heste.
Har du en hest til mig?
Det her er din hest.
En god hest.
Op.
- Nu? - Ja.
Skal vi af sted nu?
Op.
Åbn leddet.
Hvad hedder den?
Torsk, Þorskur.
Torsk?
Som i en fisk?
- Træk jævnt i selen. - Hvad?
Rolig.
- Vær ikke så hård ved ham. - Hvad?
- Rolig. - Nej, nej, nej.
Stig af.
Af.
Se her. Rolig, rolig.
Se.
Sådan her. Stille og roligt. Kan du se?
Kan du se, hvordan jeg gør?
Op, sådan. Friðrik.
Ødelæg ikke en god hest.
Hund.
Så trækker vi fangsten ind i morgen.
Ragnar, jeg forstår ikke, hvad du siger.
Godnat, præst.
Vil du lege? Ja.
Vil du lege?
Og hvordan er græsningen før sandene?
Der er rigeligt.
Så tager jeg tre, og et får. Det skulle være nok.
Du får ikke hestene.
Hestene? Hvad skulle jeg med hestene?
Du får dem ikke.
Jeg vil ikke have dine heste. Vi har rigelig med heste.
Godt, for du får dem ikke.
Godt. Har din far mistet forstanden?
Ja.
Betal manden.
- Det er meningen, at du skal betale. - For hvad?
Græs til hestene.
Der er ingen marker, når vi rejser over sandene.
Du ser skidt ud.
Floden kan ikke krydses i dag
Strømmen er værst af alt
Med store isbjerge, der flyder rundt
Ingen hest vil gå igennem den
Lidt mere.
Det er begge sider, men pyt.
Nu løfter vi den.
Op med dyret.
Hvor skal I hen?
- Hvor er vi på vej hen? - For at finde et billede.
Ud for at finde et billede.
Jeg ved ikke, om jeg må fortælle denne historie,
men her kommer den alligevel.
Jeg husker ikke nøjagtigt, for hvor mange år siden dette skete,
men manden i historien lever stadig.
Og han er ikke så gammel.
Han havde rejst rundt i disse egne i over en dag,
før han endelig fandt et sted at hvile.
Men om natten vågnede han, fordi hans hest var urolig.
Det var en lys nat som nu, og hesten kunne ikke stå stille.
Manden prøvede at berolige hesten. Det var en klog hest.
Den havde aldrig opført sig sådan før, så manden blev nervøs.
Da hesten endelig faldt til ro,
hørte manden noget, der bevægede sig i græsset på flodbrinken,
og blev meget overrasket, da han så ned i vandet, som var fyldt med ål.
Ålene krøb hen over hinanden i det slimede mudder...
Har ål tænder?
Ti stille.
Og manden forstod straks,
at han var vidne til en parring, som ingen levende sjæl før havde set.
Men det, som manden fandt mest uhyggeligt,
var, at ålene udstødte mærkelige lyde.
En lyd, som ikke var ulig kvinders lyde af vellyst.
Dette var en modig mand, som ikke var bange for noget,
så han lagde sig igen til hvile tæt ved vandet
og faldt hurtigt i en dyb søvn, udmattet efter en lang rejse.
Men da han vågnede, følte han sig dårlig tilpas.
Han dryppede af sved
og var afkræftet.
Han kunne mærke, at der var noget galt.
Han tog den største sten, han kunne finde
og stormede ned mod vandet og kastede den med kraft ud i vandet.
Og da vandet faldt til ro, var der ikke en eneste ål at se.
Han red så hurtigt,
at han glemte saddeltasken med al maden.
Efter et stykke tid begyndte han at huske, hvad han havde drømt om natten.
Det var svært for ham at beskrive sin drøm,
men dette er, hvad han fortalte mig.
Han drømte, at han nærmede sig sin gård.
Den var oplyst af olielamper.
En tyk røg hang over gården.
Han steg af sin hest og trådte ind i huset og ind i en tyk mur af damp
og så, at huset var fuldt af nøgne mænd fra nabogårdene.
Han kendte deres ansigter, men kunne ikke tale.
Så begyndte han at miste al styrke i sine ben
og faldt sammen på gulvet.
Ingen hjalp ham. De så ikke engang på ham.
Så begyndte han at høre en underlig velkendt lyd,
og da han kiggede længere ind i huset, så han sin kone
ligge under en anden mand.
Han så på, at mændene skiftedes til at tage hans kone,
mens hun stønnede som ålene i mudderet.
Han kunne ikke røre sig. Kunne ikke sige et ord.
På dette tidspunkt af historien, var manden ved at græde.
Han måtte overvære dette afskyelige syn,
i hvad der føltes som en evighed.
Efter dette forfærdelige mareridt
kunne han ikke se en eneste mand på egnen i øjnene.
Han havde endda svært ved at være intim med sin kone.
Men hvert eneste år efter denne hændelse
tog han til hver eneste mose og sø på egnen
og flåede hver eneste beskidte ål, som han fandt, fra hinanden.
Kan vi krydse floden?
Den er dybere, end jeg troede.
Hvad betyder det?
Dyb. Den er dyb i dag.
Men kan vi krydse floden?
Jeg ved det ikke.
Du ved det ikke?
Hvad gør vi så?
Kan vi ikke krydse floden her, kan vi ikke krydse den nogen steder.
Alle andre steder er ikke til at krydse.
Hvis vi ikke kan krydse floden her, så kan den ikke krydses.
Så krydser vi her. Vi gør det nu.
Eller vi tager tilbage og finder græsning
og kommer tilbage om to dage og bedømmer igen.
Eller vi rider tilbage til græsmarker og kommer igen om to dage.
To dage? Nej, vi krydser nu.
Gør klar. Vi krydser floden i dag.
Det er bare vand.
Hvis den falder, så bare prøv at holde fast i ham.
Den finder altid en måde at komme over.
Vent. Nej. Hjælp!
Ragnar! Ragnar! Nej!
Ragnar!
Jeg ved ikke, hvad Gud havde tiltænkt ham, men der var brug for ham et andet sted.
Nogle gange må et liv ebbe ud, så et andet kan blive født.
Hvil i fred, min ven.
Hvor har du været?
Gå væk.
Fortsæt.
Kom nu, vær bestemt.
Rolig nu.
Kom her. Ikke så hårdt.
Slæk lidt på tøjlerne
Bare kom ned.
Vi kan komme op denne vej.
Præst, kom herned.
Jeg kan ikke mere, Ragnar.
Hvad siger du?
Kom nu, hvad foregår der, præst?
Få din røv herned og få hesten op på denne side.
Snæsa, kom og hjælp ham.
Hvor kommer du fra, vandfald?
Hvilken vej rejser du hjem?
Vil du komme til os?
Eller vil du rejse med dem?
To, tre, fire,
fem, seks, syv,
otte, ni.
Din hund bevægede sig mindre end dig.
Pis!
Satans!
Det er ved at blive koldt.
Han ser ikke helt godt ud.
Hvad er der sket med dine hænder?
Bárður, Þórður, Böðvar, Lúðvík,
Héðinn, Beinir, Ari, Kári.
Torfur, Borgar, Konrák, Hinrik,
Kjartan, Marteinn, Svartur, Ketill.
Bjarni, Árni, Ljótur, Pétur...
Tolk...
Bárður, Þórður, Böðvar, Lúðvík,
Héðinn, Beinir, Ari, Kári.
Steindór, Einar, Haukur, Krákur, Hannes...
Himmelske Fader, min Herre Gud, som har skabt mig, da jeg intet var.
Det skrider ikke frem efter min plan. Jeg kan ikke rejse mere.
Jeg kan ikke ride flere dage. Min krop er...
Jeg kan ikke sove her i nat.
Jeg kan ikke tale med nogen. Jeg har ikke min stemme.
Jeg kan ikke være her mere med de her mennesker.
Jeg har brug for hjælp.
Hjælp mig, og giv mig råd, og forbliv trofast i alt, du har lovet.
Jeg vil hjem. Du behøver ikke være her.
Tag tilbage. Rejs hjem. Eller bliv her og dø.
Jeg er Gud.
Så meget guddommeligt hober sig op i mig, at jeg ikke kan dø.
Det er godt at se dig igen, din gamle hest.
Hvad er din hemmelighed?
Hvorfor taler du ikke?
Er du sendt ovenfra? Fra Habakkuk?
Er du den flyvende hest,
der kom slyngende ned fra himlen for at fortære os?
Stakkels gamle Þorskur er uduelig og uelsket
mager og slidt af at blive mishandlet
Han forfalder og rådner og er udtjent og ødelagt og færdig
Helt færdig.
Han er træt og forslået...
Ragnar! Præsten faldt.
Hvor skal du hen?
Lad mig se på dig.
Friðrik, kom med noget vand.
En, to og træk!
Anna gik til bjergene Dyrene leger i skoven
Vejen er bred og stejl
Fruens ære Den fine frues ære
Hun mødte en mand i bjergene Dyrene leger i skoven
Han lignede en skrækkelig trold
Fruens ære Den fine frues ære
Han huggede af hendes hoved og fod Dyrene leger i skoven
Og begravede hende under træets rod
Fruens ære Den fine frues ære
Han red til Carls gård Dyrene leger i skoven
I døren stod Ida kær Fruens ære, den fine frues ære
Lille Ida, kom og leg Dyrene leger i skoven
Jeg giver dig et silkeklæde
Fruens ære Den fine frues ære
Tag det frem og vis mig det Dyrene leger i skoven
Men da så hun sin søsters sting
Fruens ære Den fine frues ære
Carl, kære fader, rejs dig Dyrene leger i skoven
Din datters morder ved døren står...
Hvad er det, du synger?
Det kommer ikke dig ved.
Hvad har du der?
Det kommer ikke dig ved.
Ida.
- Vil du se Herrens hus? - Ja.
- Du må også gerne se det. - Ellers tak.
Taler du ikke islandsk?
Jo, lidt. Men jeg foretrækker at tale dansk.
Ikke for længe, Ida.
Er du islandsk?
Ja, halvdelen af mig er islandsk, og den anden halvdel...
Se, hvis jeg bevæger min hånd sådan, langsomt fra højre til venstre...
Omkring midten så begynder jeg at tale dansk.
Eller det er faktisk fra venstre til højre, ikke fra højre til venstre.
Jeg kan også tale dansk.
Ja, men ikke særlig godt, vel?
Satans! Undskyld.
Skal jeg hente min far?
Jeg henter min far. Undskyld.
Far!
Far.
Han er vågen.
Du vil blive glad for at høre, at opførelsen af kirken går godt.
Hvis alt går efter planen, har vi en kirke klar, inden vinteren kommer.
Ragnar har været meget hjælpsom gennem det hele.
Vi er heldige at have ham. Og det er du også.
Siden det var ham, der bragte dig hertil mere død end i live.
- Pokkers. Undskyld. - Bare rolig, det er i orden.
Der er ingen straf for at spilde et glas vin.
Det er det, der sker, når man inviterer en islænding.
De drikker din vin og spilder resten.
Lad mig.
Du har været meget tavs, Lucas.
Vil du sige noget?
Måske en bøn?
Vi ville være meget taknemmelige.
Jeg takker for din mægtige godhed, Vorherre, af et taknemmeligt hjerte.
Og jeg takker dig for at bringe mig sikkert herhen
til Carl og hans to døtre...
Ida.
Anna.
Ida og Anna.
Vi takker dig for maden foran os,
for vennerne omkring os,
for kærligheden mellem os og for dit nærvær iblandt os.
Amen.
- Amen. - Amen.
Tak.
Vi er glade for at kunne hjælpe.
Og du er altid velkommen til at komme på besøg eller komme og spise med os.
Men du må forlade huset i morgen.
Jeg vil ikke have en anden mand i huset, mens jeg opdrager mine døtre.
Du forstår, selvfølgelig.
- Selvfølgelig... - Må jeg spørge om noget?
Hvorfor den lange rejse? Når du kunne have sejlet hertil.
Jeg ville rejse. Jeg ville se landet og lære det at kende
og fotografere det og menneskene her.
Hvilke mennesker? Mødte du mange på din vej?
Jeg ved ikke.
Hvem mødte du?
Jeg kan ikke huske det.
Nej, selvfølgelig. Det skal nok komme.
Hvad synes du så om denne nådesløse ø?
Undskyld.
Nej, nej, det er fint.
Det er hvidt herude
Kyndelmisse slår sin knude
Overmåde hvas og hård
Hvidt forneden, hvidt foroven
Pudret tykt står træ i skoven
Som udi min abildgård.
Det er tyst herude
Kun med sagte pik på rude
Melder sig den små musvit
Her er ingen fugl, der synger
Finken kun på kvisten gynger
Ser sig om og hvipper lidt.
Tillad mig.
Tak.
- Kender du Gud? - Ja.
Jeg vil gerne møde ham.
Tror du på ham?
Ja, men jeg har ikke mødt ham ligesom dig.
- Tror du på magi? - Ja.
Så har du faktisk mødt Gud.
Men du har ikke set ham, for han er lidt ligesom magi.
- Forstår du? - Nej.
- Den er tung. - Undskyld.
Nej, det er bare meget udstyr, du slæber rundt på.
- Det er et kamera. - Ja, det ved jeg godt.
Her.
Her er meget fint, tak.
Hvad med det her?
Nej, sæt dig venligst ned.
Hvad med sådan her?
- Det her er mest naturligt. - Hvad med bare at sidde almindeligt?
Ja, det var præcist det, jeg tænkte.
Jeg tror, at far bliver meget glad for det her billede.
Ida, vær venlig at vende dig om.
Skal du giftes med min søster?
Det er et mærkeligt spørgsmål.
Der er ikke noget mærkeligt ved det spørgsmål.
For hvis det er det, du tænker, kommer det ikke til at ske.
Tror du ikke, hun vil gifte sig med mig?
Vi hænger sammen.
Vil du giftes med hende, skal du også giftes med mig.
Så det er alt eller intet med jer?
Eller to for en, som en pose kul?
Hvordan bliver jeg en Guds mand?
Hvad er det, du siger, Ragnar?
Hvordan kan jeg... blive en mand af Gud?
Jeg forstår ikke.
Forstår ikke?
Forstår du ikke Guds mand? Gudmand.
Gudmand?
Som i en mand af Gud? Er det det, du siger?
Ida. Kom og hjælp mig.
Danskeren forstår mig ikke. Du må oversætte.
- Hvad skriver du? - Et brev.
- Til hvem? - En ven...
Spørg ham, hvordan jeg kan blive en mand af Gud.
Lad være, bare spørg ham.
Han spørger, hvordan han kan blive en Guds mand?
- Hvordan? - Ja.
Ja...
Hvorfor vil du pludselig blive en mand af Gud?
Hvorfor vil du pludselig være en mand af Gud?
- Jeg... - Du skal give dig selv hen.
Du skal give dig selv.
Til Gud?
- Til Gud? - Ja.
Er det alt?
Er det det hele?
At følge hans ord.
Følge hans ord.
Bede til ham.
Bede.
Og lytte.
Lytte.
Hvordan lytter jeg?
- Hvordan hører jeg ham? - Hvordan...
Hvordan skal han høre ham?
Det handler ikke kun om at høre. Det er mere en følelse.
Du skal glemme dig selv og underkaste dig Gud ved at tjene ham.
Det er ikke bare at lytte... Det er...
Jeg skal lige høre det igen.
Han skal glemme sig selv og underkaste sig Gud ved at tjene ham.
Du skal glemme dig selv og tjene Gud
eller sådan noget.
Fortæl ham, at da jeg var barn, sagde min mor til mig,
at kongen af Danmark bare var en almindelig mand.
Hun sagde, at jeg ville blive stor og en dag ville jeg blive en mand.
Derfor troede jeg altid, at jeg ville blive kongen af Danmark.
Så de i deres inderste hjerte vil tro på dig, Herren deres Gud,
og tilbede og tjene dig, deres skaber og frelser, som gør dem hellig,
så de kan forsage Djævelen og alle hans gerninger
og denne onde verdens pragt og forfængelighed
og al kødets syndige begær
og bevare din hellige vilje og befalinger
og ikke fare vild i alle deres livsdage.
Indgyd deres hjerter med kærlighed til dit navn, lad ægte...
Så så...
Du er stor.
Nej, nej.
Hanen virker ikke glad.
Nå.
Ved du, hvor fars slips er?
Er det ikke på bordet?
Jeg tror måske, du har dræbt hanens yndlingskylling.
Tror du så ikke, han finder en ny?
Det ved jeg ikke.
- De venter på dig. - Nå ja.
Ja, det er godt. Vil du hjælpe mig?
Kom her.
Hvordan ser din gamle far så ud?
Lad mig se de tænder der.
Kære barn, du er jo et dyr.
Væk med dig.
Skal du ikke kysse hende?
Hvorfor kunne du ikke forene de stakkels børn?
Ikke i en halvfærdig kirke.
Det var da noget mærkeligt noget.
Du er meget alvorlig.
- Alvorlig? - Ja.
Du ser meget alvorlig ud.
Jeg koncentrerer mig bare om at danse.
Må jeg få den her dans?
Tak, far.
Din ånde stinker.
Det er din tur.
Min tur til hvad?
- Nej, det skal jeg ikke. - Jo.
- Jo jo. - Nej.
Min far vil gerne prøve.
Du kan godt.
Tak.
Tak, datter.
Det var godt.
Jeg vælger præsten.
Kom så, præst.
- Ellers tak. - Jo jo.
- Kom nu. - Kom nu.
Jeg tror, min far har lyst til at danse med dig.
Af med jakken.
Den giver du bare til mig.
Okay, kom her. Tag fat med den her hånd.
Den anden her. Hvad?
Så danser vi bare lidt.
Bare prøv at...
Prøv med benet... Ja.
Sådan. Det er godt.
- De ser dumme ud. - De ligner vores hane.
Det er godt, præst. Det er godt.
- Var det det? - Nej, du går videre.
Ragnar. Tag ham.
Nå...
Hey!
Grib fat her. Ikke om ryggen.
Godmorgen, Lucas.
- Godmorgen, Anna. - Hvor er din hest?
Jeg tror, jeg har mistet den.
Har hegnet stået åbent?
Nej.
Nå, det var mærkeligt. Skal vi lede efter ham?
Nej, jeg tror, han dukker op igen.
Det gør han helt sikkert.
Du kan låne min søsters hest.
Tror du, det gør hende noget?
Jeg er ligeglad.
Kom.
- De tog min hest. - Hvad?
Din datter og præsten, de tog min hest.
De har ikke lånt den?
Det er kun at låne, hvis man spørger.
Tror du, Anna vil gifte sig med præsten?
Ingen skulle behøve at gifte sig med en præst.
Kan du ikke lide ham?
Jeg har ikke noget imod Lucas, men vi har ikke brug for mænd som ham.
- Hvilke mænd har du så brug for? - Vi har ikke brug for flere mænd.
Gå ind i min jakke. Der ligger brevene.
Kom. Hurtigt.
Vent.
- Fra min far. - Tak.
- Farvel. - Farvel.
- Din hest brokker. - Hvad?
Din hest, den brokker...
Det er bedre, hvis du kan få ham til at tölte.
Tölte? Jeg ved ikke...
Se her.
Du skal hive tilbage, bare lidt. Og så langsomt give slip.
Se på mig.
Langsomt... Og hjem.
Anna, jeg er ikke vokset op på hest.
Men du har da redet gennem hele Island for at komme hertil.
Jeg vil have min egen hest.
Þorskur!
Þorskur, hvor er du?
- Du skal belønne ham. - Jeg har ikke noget mad.
Du belønner den ikke med mad. Du belønner ved at give tilbage.
Giv slip.
Prøv at give den et spark og så sig...
Kom.
Kom så. Lucas. Spark til ham.
Er du med?
Anna. Hurtigt.
- Må jeg komme ind? - Kom.
Wow.
Jeg ser meget alvorlig ud.
Og jeg ser ældre ud, end jeg troede, jeg var.
Du ser ung ud. Og smuk.
Jeg vil se gammel og klog ud. Vis.
Jeg vil ikke være uvidende.
Men jeg har ikke lyst til at blive gammel her.
Hvad har du lyst til?
Jeg har lyst til at sejle hjem.
Så gør det.
Det gør jeg også engang.
En dag sejler jeg fra mit hjem i Island til mit hjem i Danmark.
- Så har du to hjem. - Ja.
- Er du født i Danmark? - Ja.
Jeg flyttede, da jeg var seks.
Kan du huske det?
Jeg kan huske nogle ting.
Jeg kan huske træer.
Dem har vi ikke her.
Der er ikke noget, der vokser i Island, jo.
Et træ her ville være blevet spist af et dyr, en hest for eksempel.
Eller det ville være blevet ødelagt af vinden.
Men der er forfærdeligt smukt her.
Her er forfærdeligt.
Og smukt.
Vær hilset, præst.
Ragnar.
Undskyld, men nu, hvor kirken er næsten vindsikret,
begynder jeg at gøre klar til min hjemrejse.
Jeg må rejse, før efteråret virkelig rammer.
Jeg tænkte...
at jeg kunne få mit eget billede, inden jeg rejser.
Jeg forstår ikke, hvad du siger.
Jeg vil eje et billede af mig selv.
Jeg forstår stadig ikke, hvad du siger til mig.
Hvad er det, du ikke forstår? Jeg har bare brug for...
Der er ikke mere sølv.
- Pak det ikke ned endnu. - Lad være med at røre ved tingene.
Undskyld.
Jeg kan ikke tage et billede uden sølv. Forstår du?
Se her. Der er ikke mere. Der er ikke noget sølv. Det er færdigt.
Lad mig være i fred.
Jeg skal bare have ét billede.
Rør ikke. Rør ikke!
Jeg kan og vil ikke tage et billede
af dit modbydelige fjæs, dit hjerneløse svin.
Ved du, hvad søndagsdansk er?
Min mor talte altid dansk om søndagen.
Det er tradition her.
Jeg var ikke rigtig interesseret i at lære.
Men når du hører det hver uge,
så begynder du at samle det op. Om du vil det eller ej.
Jeg synes, det er et grimt sprog.
Det føles forkert i halsen.
Man bliver træt af at tale det.
Bare rolig.
Jeg bliver ikke voldelig.
Jeg er ikke et dyr.
Er du et dyr?
Fandt du din hest?
Jeg pissede i nogens vand engang.
Bed for mig.
Jeg har grinet ad nogen, der kom til skade.
Bed for mig.
Jeg har været en egoist og en kujon.
Bed for mig.
Jeg har beskidte tanker næsten hele tiden.
Bed for mig.
Jeg lod nogen dø, selv om jeg kunne have reddet ham.
Bed for mig.
Jeg er fuld af lort.
Bed for mig.
Jeg er bange for Gud.
Bed for mig.
Jeg slog din hest ihjel.
Bed for mig.
For helvede!
Den var faktisk ikke særlig sjov.
Nu skal du sove.
Du dufter godt.
Skal jeg synge?
Hvad skete der?
Jeg har mistet din hest?
Det gør ikke noget. Den kommer tilbage. Den finder altid hjem.
Jeg har mistet din hest, og jeg har mistet min hest. Det er...
Det betyder ikke noget.
Jeg kan ikke bære det her mere. Jeg er træt af alt det her udstyr.
Det betyder ikke noget.
Kys mig igen uden at lukke munden.
Jeg vil ikke have, du bliver involveret med ham.
Jeg tror ikke, han er god for dig.
Jeg tror ikke, han vil gøre dig glad.
Jeg tror heller ikke, han bliver her ret længe.
- Hører du, hvad jeg siger? - Ja.
Hvad sagde jeg?
- Ikke blive involveret med præsten. - Godt.
Fader vor, du som er i Himlene. Helliget vorde dit navn.
Åh Gud, barmhjertige fader.
Vi takker dig for al barmhjertigheden i dit forsyn og nåde
og især for din almægtige godhed,
når du sender Helligånden,
den velsignede trøster, for at tage ophold i din kirke
i al evighed.
Og for at lede, helliggøre og regere dit folks hjerter.
Denne morgen venter vi ved din fodskammel på nye tegn på din skønhed,
som kan rette vores svagheder, lutre vores tanker
og indgyde os en ånd af bøn og påkaldelse.
Skænk os, vi bønfalder dig, at Helligånden...
Skænk os, vi bønfalder dig, at Helligånden nu må hvile...
Og indgyde os en ånd af bøn og påkaldelse.
Skænk os...
Er det hunden?
Ssh...
Væk med dig.
Det er fint.
- Skal jeg spille noget? - Nej.
Hvad laver du her? Hvad?
Kom. Kom så.
- Kan du gøre ham klar? - Hvorfor?
Bare gør, hvad jeg siger.
Hvor er præsten?
Så så, god dreng.
Det er fint.
Sådan, det var godt. Kom med.
Sådan.
- Hvad laver du? - Far bad mig gøre hesten klar.
- Hvor er han? - Indenfor.
Hvad laver du?
Hvor er Lucas?
Far? Hvor er Lucas?
Det er det, jeg prøver at finde ud af.
- Gå tilbage til kirken. - Hvad skal jeg sige?
Det ved jeg ikke.
Godt, hold ham.
- Hvad har du tænkt dig at gøre? - Tale med ham.
- Lover du bare at tale med ham? - Anna, hold øje med din søster.
- Lover du? - Ja.
- Sværger du på min søsters liv? - Det kan jeg ikke.
Ved du, hvorfor jeg indhentede dig så hurtigt?
Fordi du ikke passer på din hest.
Du skal huske at hvile den.
Den er også alt for fed.
Men det er ikke din skyld.
Det er min datters skyld, det må jeg indrømme.
Stå af hendes hest.
Hvad vil du?
Jeg har ingen ambitioner om at være en mand, der ved meget.
Jo ældre jeg bliver, jo mere forstår jeg, at jeg ved, hvad jeg ved.
Og det, jeg tænker, det er ikke særlig vigtigt.
Jeg er sikker på, vi alle er meget små og kortvarige.
Jeg er ked af det, Lucas. Det er jeg virkelig.
Men du må være faldet af din hest.
Det hele skal nok gå.
Snart vokser der blomster og græs, og du vil være i det.
Og det er smukt.
I Danmark er jeg født der har jeg hjemme
Der har jeg rod derfra min verden går
Du danske sprog du er min moders stemme
Så sødt velsignet du mit hjerte når
Du danske, friske strand
Hvor Dannebrogen vajer
Gud gav os den Gud giv den bedste sejer
Dig elsker jeg
Danmark, mit fædreland
VANSKABTE LAND