Маєте час, щоб відповісти на кілька питань?
Ви мене зв'язали, тож, певно, маю.
Чудово.
Як я міг би покращити
ваш досвід жертви пограбування?
Могли б зробити попереджувальний постріл.
Він налякав би нас більше, ніж танець зі стрічками.
Авжеж!
Не зважай на нього, Діку. Я в захваті від стрічок!
Але й постріл не завадив би.
Онесті, треба попереджати.
Це й було попередження. Про це.
О боже.
Діку, досить здружуватися з візником. Іди сюди.
Я не здружуюся з візником, Нелл.
Я отримую зворотній зв'язок.
Намагаюся вдосконалитися як розбійник.
Вибачте. У мене ще кілька питань.
Власне, заповніть анкету самі.
Ось олівець.
І щоб віддали.
Починаємо засідання Синдикату.
Дякую, що берете в ньому участь.
Філіпе, хіба я тебе не стратила на тому тижні?
Здається ні, мем.
Невже? Ну що ж.
Поговорімо про незаконні справи.
Так от: схоже, що... Ні, вибачте.
Не можу зосередитися. Вибачте, можна...
Ні, ні. Благаю, мем. Ні. У мене діти! Троє красивих
і одна розумна!
Дякую.
Схоже, що одну карету з нашим краденим золотом було вкрадено.
Так не має бути, правда?
Це неприйнятно.
Який кретинський дурень це допустив?
Ви.
Що? Справді?
Напад стався в Гемстеді, а за нього відповідаєте ви.
Джонатане, ви пам'ятаєте, що Синдикат призначив вас розбійниколовом,
щоб ми спокійно возили контрабанду?
Якщо ви не справляєтеся,
можливо, вас слід замінити.
У вас є доба, щоб знайти золото й винних. Інакше...
- Усе зрозуміло? - Цілком.
Лише одна людина така безмозка, що крастиме в Синдикату.
Так!
Нарешті. Успішне пограбування й жодних наслідків.
РОЗШУК ЕССЕКСЬКА БАНДА
ВИГАДАНІ ПРИГОДИ ДІКА ТЕРПІНА
Не впевнений на 100%, але думаю, що це золото.
Так!
Ага. Логічно. Це ж написано на кожному злитку.
- Точно. - Ого. Справжнє золото.
Це ж безмежні можливості.
Перетопити його на крихітні розбійницькі капелюхи.
Роздавати на пам'ять фанатам.
Твій мозок наче вулкан креативності.
У мене теж є скажена ідея:
продамо його й купимо харчів, щоб не здохнути з голоду.
Складно обрати. Мені подобається варіант з капелюхами.
Але й голодувати не хочу.
Я – за подарунки фанатам.
Вибачте, я уважно слухаю. Але ж – яке цікаве місце!
Це Елайза. Вона про нас пише. Творить легенду.
Ого як ви смачно пахнете.
- Привіт. Я Крейґ Чаклун. - Вітаю.
Діку, будь-який інший розбійник продав би золото,
але в тебе унікальний почерк.
Так. Треба придумати щось оригінальне.
Я куплю трохи золота.
Для одного алхімічного проєкту.
Хочу перетворити золото на – не повірите – свинець.
А хіба не навпаки треба?
Боже. Я змарнував купу грошей.
Придумав: продамо золото в іншому місті.
Так у нас буде готівка
й заодно зміцнимо стосунки в команді.
Нове виверження вулкана!
Чудова ідея. Куди поїдете?
Онесті, як зветься велике місто, де ти виріс?
З річкою й мостом.
От ми й тут. Лондон! Бруківка.
Нас, жителів Гемстеда, таке вражає.
Я в захваті! Неймовірно!
Хочу побачити театр, собор і блиск лондонських підземель.
Он продаються смішні капелюхи!
Вони тут! Мамо! Тату!
- Онесті! Синку! - Ти тут! Сину.
А ви, певно, Дік Терпін.
Ми про вас читали – в об'явах про розшук.
Було б про що говорити.
Ми збираємо все про Онесті з самого його дитинства.
Тут йому сім років. Такий гарненький!
Мамо! Не змушуй мене ніяковіти перед бандою.
Навряд чи він став би відомим злочинцем
без такої потужної підтримки батьків.
До речі, не знаєте, хто купує золото?
Я все організую, синку. Тихенько розпитаю інших.
Гей, Дереку!
Не знаєш, хто хотів би купити крадене золото
в Діка Терпіна – розбійника в розшуку?
А скільки золота?
Скільки?
Сотню злитків. А ви могли б...
У них ціла сотня злитків!
Сотня злитків? Оце вони розбагатіють!
Зараз дізнаюся!
Гей, Кеті! Не знаєш, хто хоче купити золото?
- Скільки? - З уст в уста.
Ага. З уст в уста.
- А де ж решта золота? - От-от підвезуть.
Над цим працюють наші найкращі фахівці.
У мене відправлення.
Оцей не повний золота ящик,
який забере мій син – не розбійник.
- Зрозуміло? - Як скажете.
Дивись. У них на стіні Дік.
Добре.
Чому ми допомагаємо Дікові?
Ти ж не схвалюєш його розбійницьке життя.
Не схвалював до того, як він пообіцяв п'ять процентів,
які я витрачу на екзотичне м'ясо в Лондоні.
- Ви про... - Так, Бенні.
Бурґери з жирафятини, пиріжки з зебрятиною, відбивні з шимпанзятини.
Народ, я знайшов покупця на золото,
тому забронював цей темний закуток для таємної зустрічі.
Броня до 02:30, майте на увазі.
Потім у них тут буде куріння опію на шість душ.
Що ж, я сам говоритиму.
Я майстерний переговірник.
Я так думаю. Бо ще не пробував.
Переговорів не буде.
Здоров, Терпін.
Вайлд.
Крістофер, чому ще не спиш?
Як вас сюди занесло?
Ну, заїхали в місто купити те-се. Хоча ні.
Я влаштував вам пастку. Це ж очевидно.
- Варта, вперед! - Без паніки!
Без паніки.
Не втечете.
Ви оточені.
Може, так і було б.
Якби я не передбачив вашу пастку й не підкупив вартових.
І тепер – оце так поворот сюжету! –
в оточенні ви, а не я.
Ти що, справді про все подбав?
Ні, щойно це придумав. Але було б красиво.
- Оце було б класно! - Знаю.
Ось що буде далі:
ви відведете мене до золота,
а я вас – на шибеницю.
Що, знову?
Тату, ти обіцяв купити морозива.
Добре. По дорозі купимо морозива.
Чуєте, я, власне, веґан, тому...
Тоді заморожений йогурт.
- Боже, я люблю йогурт. - Ні. Ніяких йогуртів.
Охолоньте. Я згоден і не сорбет.
Я не купуватиму тобі морозива.
Тепер – іди, інакше вартові вб'ють твоїх людей. І почнуть з нього.
Ура!
Нарешті мене хтось обрав!
Нема чому радіти.
Стій! Не поспішай, Брате Вайлд. Тюрбан – мій.
Я «Терпін», через «п». Гарний каптан.
- Дякую, Тюрбане. - Відійди, Косяк.
Брюнетик-простак – мій.
Аякже. Та якщо ви раптово зникнете,
або вас застрелять,
Синдикату знадобиться новий розбійниколов.
Я маю на увазі себе. Ним стану я.
Я зрозумів.
Вайлд, я поясню.
Я вб'ю тебе й посяду твоє місце.
Я зрозумів твій план.
Що це...
З дороги! Торба – мій.
«Торба»? Я Терпін.
Зачекай.
Сандро, це ти?
Косяк! Не може бути!
- Це ж треба: ми одночасно придумали... - Ага.
- ...вбити й замінити його. - Убити й замінити Вайлда?
Ага. Оце ми утнули, га?
Хай там як.
Покинь. Тікай, Крістофере. Візьми вогонь на себе.
Боже мій.
- А як же Дік? - У нас нема вибору.
- Тікаймо! - Тікайте, народ! Рятуйтеся...
О, вже втекли.
Тікаймо, бовдуре!
Чекай! Капелюх.
- Ти врятував мені життя. - Випадково.
Сюди, швидше!
З дороги! Геть!
Привіт.
Не втечете, Брате Вайлд.
- Відвали, Косяк. Вони мої. - Я перший їх побачив.
Доведеться стрибати.
Ти здурів? Це паризький шовк.
У нас нема вибору.
Дай мені чверть години, я роздягнуся.
Стрибай!
Хочу бути розбійниколовом.
Негайно!
- Чорт. - Дарма ми стрибнули.
Це не кінець, Вайлд.
Чудово. Ще один мертвий ватажок.
Прощавайте, хороші рекомендації.
Він живий. Утік з тим, що молов про морозиво.
Я геть захекався. Ніколи в житті стільки не бігав.
Ми здамося! Тільки не змушуйте більше бігати.
Що завгодно, тільки не біг!
Підніми. Ти себе ганьбиш.
Ти синок Вайлда, так? Як тебе там... Дженніфер?
- Я Крістофер. -«Я Крістофер».
Чого ти?
Вибачте. Не вмію поводитися з дітьми.
- Займаюся розбоєм з... - З 16 років.
Як ти знаєш? Хто тобі сказав? З ким ти говорив?
Тато. Він змушує мене читати звіти, щоб я став йому хорошою заміною.
А я хочу бути розбійником.
- Я намалював колекційні картки з вами. - Кому потрібні дурні...
Ого. А я тут добре вийшла.
«Стрільба: сім. Хитрість: вісім» Просто легендарна.
«Дотепність: один».
Я дотепна. Дуже.
Найдотепніша дотепа в цьому місті.
А в мене самі трояки.
Десять тільки за тривожність.
Я ж не сильно тривожуся? Я не тривожний.
Та через цю оцінку моєї тривожності я тривожуся, що тривожний.
- Ти тривожний. - О боже! Я тривожний!
Мус, хапай малого. Візьмемо його в заручники.
Ідіть на пошту й охороняйте золото.
А ми з Онесті пошукаємо Діка.
Розумно. Тобі потрібен той, хто добре знає місто.
Ми ж іще в Лондоні?
- Так. - Супер.
Пістоль! Гаман!
Ключі! Це якийсь кошмар.
І не говори. Глянь, що стало з моїм волоссям.
Та ну. Шикарне, як завжди.
- Як тобі це вдається? - Чув про сухий шампунь?
Ти взагалі розумієш, у кого вкрав?
- У Синдикату. - Це якийсь гурт реґґі?
Синдикат – найстрашніша злочинна організація у світі.
Моя організація.
Ого, чувак, ти мене вразив.
То ти в нас великий начальник.
Ну, власне, не зовсім великий начальник.
Отже, невеликий?
Мене там цінують.
Але ж ти не начальник. Менеджер середньої ланки?
Ні! Вища адміністрація.
Хтось дуже переживає, що він не начальник.
Я не переживаю.
Скажу просто, Терпін.
Відведи мене до золота, і, може, я тебе відпущу.
Добре. Якщо по дорозі з нами станеться зворушлива пригода,
яка допоможе зрозуміти, що ми не такі вже й різні.
Давай я просто тебе не вбиватиму.
Добре.
Але нас шукають гангстери. Потрібен камуфляж.
Ніякого камуфляжу.
Наше щастя, що на мотузці сушилися такі різні речі.
Боже. Ми приречені.
Діку.
Діку!
Онесті, навряд чи ми знайдемо Діка, вигукуючи
його ім'я на задвірках.
Новий план. Треба думати так, як він.
Це найжахливіше з усього можливого.
Я Дік.
Я розбійник.
Люблю блискучий одяг і підводку для очей.
- Господи. - За мною женуться.
Женуться.
Я на каблуках. Він носить каблуки.
Це сковує рухи.
Дік скутий.
- Скутий у скруті. - І що це значить?
Дік прикутий до лютого ворога.
Вони мусять...
Вони мусять звести мости.
Звести мости.
Звести мости!
Ти кажеш це так, наче я розумію, про що ти.
Він побіг до річки. Скоріше!
Це якесь божевілля.
Можеш привертати менше уваги?
Розслабся, бро. Я в образі.
Сестра Хуаніта О'Маллі.
Удень – чорниця, вночі – тореадорка.
У мене є коронна фраза: «Олє, помолімося».
І в мене є коронна: «Заткнися, бовдур».
З такою футболки не куплять.
- Кльовий прикид. Пригощаю. - Дякую, малий.
Бачиш? Якщо слати промені добра, всесвіт тобі віддячує.
Іноді печеними яблучками.
У мене нема часу на промені добра.
Мій син блукає десь один.
Щодо цього: мабуть, не варто було брати його на мутну оборудку
о другій ночі.
Хай хлопець учиться. Колись успадкує мою імперію ловлі злочинців.
Може, йому краще велосипед. Йому ж дев'ять?
Я у шість років
керував підпільною харчевнею й трьома борделями.
А якщо він такого не хоче?
Якщо хоче стати митцем? Чи баристою?
Або митцем, який працює баристою,
бо нікого не цікавить його мазня.
Ти його хоч питав?
Привіт, сонечко.
Вона мене впізнала? Чи просто ненавидить черниць?
Тікай!
Знову програв.
Це так несправедливо.
Як мені виграти, якщо постійно граю собою?
Я найгірший.
Ну чого я тут сиджу?
Я маю шукати Діка і його ідеальні бакенбарди.
- З ним точно все добре. - Знаю.
Але твої карти сказали правду. Я не можу не тривожитися.
- Ти не розумієш. - Мій тато теж невідомо де.
Мабуть, таки трохи розумієш.
Погуляймо містом. Щоб не думати про погане.
Тато не дозволяє мені розважатися в Лондоні.
Я б залюбки, але мусимо сидіти тут і охороняти золото.
Ти такий самий нудний, як він.
Я не нудний. Власне, я дуже захопливий.
То чому в тебе лише трійка за захопливість?
«То чому в тебе...»
Я покажу тобі, хто тут нудний. Ходімо.
Гуляймо так, щоб усі заздрили!
Візьми куртку, надворі холодно.
Ходімо, Крістофере!
Дивись: Діків шарф.
Певно, стрибнув у річку.
Це просто збіг.
Навіть якщо він вижив, то де вийшов на берег?
Лише один спосіб дізнатися.
Ні, ні!
Ми йдемо, Діку!
Отже, я змок, змерз, туш потекла.
Він розгублений.
Утомлений.
Бідолаха...
Боже мій! Лахи!
Він пішов шукати нові лахи!
Дивись!
Діків одяг.
Він пішов туди.
Я дуже зла, що цей метод діє.
Я знаю, де ми.
Сюди!
Переможець – Альбіон Альф!
Підпільний бійцівський клуб. Круто.
Наступна категорія – жінки літнього віку.
Робіть ставки. Пекельна Кішка Гільда...
чи Доріс Руйнівниця!
Що ти робиш?
Мені подобається Доріс. Маєш п'ять шилінгів?
Я знаю, де можна зняти ланцюги. Ходімо!
Власник – мій клієнт.
За невелику плату
я складаю для нього простий план захисту.
- Від кого? - Здебільшого від мене.
- Десь тут... - Може, у верхній шухляді.
Тихо. Сам знаю.
- А може, в нижній шухляді. - Я зазирну в усі.
Ви оце шукаєте?
Дуже зухвало з твого боку приходити сюди, Вайлд.
Добрий день, сестро.
Ола, сеньйор.
Здається, коли ми бачилися востаннє,
ти відсік мені пальця.
Ти завинив мені грошей. Я не мав вибору.
До того ж, я подбав, щоб його пришили.
Ага. Не на ту руку.
Це бізнес. Що вдієш.
Звільни нас з ланцюгів,
і я накажу, щоб палець перешили на правильну руку.
Тобто, на праву.
Після всього, що ти для мене зробив,
буду безмежно радий допомогти.
А тепер – головна подія вечора.
У червоному куті, який скоро стане значно червонішим, –
Джонатан Вайлд і сестра Хуаніта О'Маллі.
У синьому куті –
Джек «Залізний Кулак» Броутон!
Я чув про нього. Класний боєць.
- Що? У нього справді залізні кулаки! - Знаю.
Нещасний випадок. Плавильна піч.
Початок бою – на рахунок «один».
Переможе той, хто виживе.
Може, хай переможе?
Ти що? Це бій до смерті, ідіот.
- Три, два, один. - Два, один.
Тікай!
Гей! Стрільба в ямі смерті заборонена.
О, так.
- Що ти робиш? - Я не дам померти другові.
- Ми не друзі. - Тобі кінець, Брате Вайлд.
Тобто, я тебе вб'ю.
Скільки разів... Так, я знаю.
- І займу твою посаду. - Я розумію твій план.
Цить.
Чого стоїте, бовдури?
Тікайте!
Не дарма ти мені сподобалася, Доріс.
Ще спишемося!
Якщо виживеш.
З огляду на те, що Діка шукає весь злочинний світ,
можливо, краще не вбиратися в його одяг?
Нелл, це щоб зазирнути йому в голову.
От спробуй! Сама побачиш.
Добре.
- Так. - Пробую.
- Я Дік Терпін. - Я Дік. Так, так.
- Вештаюся тут, як дурень. - Ідеально.
Дурні жарти.
Плетіння, дружба, веґанство.
Мене хочуть убити,
але я такий дурний, що, певно, зупинюся, щоб попоїсти,
бо навіщо ж спішити, навіщо щось робити добре?
- Гей! - Я буваю чарівний, дбайливий
і милий, але хіба це важливо?
Боже мій. Зачекай.
Дивися, слід від кулі.
От бачиш!
- А ще це! - Господи.
Хтось убив печене яблуко. Ти знаєш чому?
- Бо ненавидить осінні ласощі? - Ми на правильному шляху.
- О, точно. - Так.
Не вірю, що кажу це, але треба...
й далі бути Діком.
Так! Ходімо.
На щастя, поряд живе кравець. Як тобі моє вбрання?
Господи Ісусе.
А ще я знайшов оце, щоб тебе зашити.
Ти раніше латав людей?
Ні. Але перешивав одяг.
Різниця не велика.
Оберу потайний ажурний шов.
Буде трохи боляче.
Поговориш зі мною, щоб відволіктися?
Бачу, в нас багато спільного.
У нас нема нічого спільного.
Та ну. Яка твоя улюблена страва?
Смажена цвітна капуста.
Я їм яловичину тричі на день і володію багатьма бойнями.
Ясно. А який улюблений напій?
Я люблю сік з квітів бузини.
Я п'ю воду й ром, і не тому, що люблю їх.
- Любиш милих їжачків? - Ненавиджу.
- Я теж. - Я блефував.
Насправді я дуже люблю милих їжачків.
- Що миліші то краще. - Я теж їх люблю. Подвійний блеф.
Я знав, що в нас є спільні інтереси.
Виявляється, це милі їжачки.
Не пручайся, Джонні, визнай:
глибоко в душі ти такий самий маленький мрійник, як я.
Може, я й був маленьким мрійником,
та жорна життя перемелюють мрії
й залишається лише зло, яке мусиш творити, щоб вижити.
Трохи похмуро.
Усе, я зашив. Як тобі?
Не хочу цього визнавати,
та, виходить, мушу тобі дякувати.
Не дякуй, чувак. Ми ж команда.
Тепер заберемо золото, повернемо мою банду й знайдемо твого сина.
Точно. Крістофера.
Такій тендітній душі не місце в Лондоні.
Тата нема поряд, і страх, певно, паралізував його.
Це страшенно весело.
Коли виросту, хочу стати таким, як ти, Мусе.
Якщо дуже погано вчитимешся, може, й станеш.
Тут закінчується кривавий слід, але нікого нема.
Отже, ніхто його не вбивав.
- Так. - А ще – ось.
- Голка й нитка? - Це ключ.
Авжеж.
- І що це значить? - Голка.
Голка.
Де голка там і що? Нитка.
- Точно. - Вона жовта.
- Це колір, близький до золотого. - Ага.
Отже, він близько до золота.
Він от-от знайде золото.
Знаєш когось із золотом?
- Це ж ми. - Точно, Нелл!
- Нелл, ти геній. - Це ти геній.
- Невже? - Ні, ти точно не геній.
Не знаю, хто ти, але... Ходімо скоріше.
- Добре. А куди? - На пошту!
Ось воно.
Милуйся.
Вибач, не та скриня.
Милуйся.
Це ріжок для взуття?
Милуйся.
Яке блискуче.
Привіт.
Це знову я.
Розумію, у вас особлива мить,
але мушу хутенько вас убити.
Бах – і готово. Добре?
Та невже? А оце лови!
Що, осоромився?
Вибачте. Забув, що я не спец у такому.
Чорт забирай!
Чи, може, спец?
Та ні. Просто пощастило.
Обережно.
Не знаю, чи ти в курсі, але ти в мене цілишся.
Ти хочеш мене зрадити.
Нащо мені віддавати золото,
якщо я можу тебе вбити й сказати, що нічого не знайшов?
Це я все підстроїв.
Усе? Що, і полювання на нас Косяка й Сандри?
Ну, не це, але...
Стрибок у річку?
І не це.
Мабуть, і не бійцівський клуб. Це було б дорого.
Я мав загальний план.
Убити тебе й забрати собі золото.
А наше взаєморозуміння?
- Слабке взаєморозуміння. - Ти справді так вважаєш?
Так, воно було слабке. А я сильно не люблю слабкого взаєморозуміння.
Прощавай навіки, Діку Терпін.
Гей! Розбійниколов!
Прийми свої ловецькі руки від нашого розбійника!
- Що? - Визнаю: я не дотепна.
Назад, бо прострелю його дурну голову.
Який прекрасний день. А ті капелюхи? Смішніших не бачив.
- Здуріти можна! - Що це?
Вайлд хоче застрелити Діка в його дурну голову.
Ні! Я люблю твою дурну голову.
Не говоріть про мою дурну голову.
- Крістофере, де ти був? - Він заблукав у Лондоні,
й дехто мусив його глядіти.
Тобто взяти в заручники?
Тобто взяти в заручники.
Скривдь його –
і недовгі звивини Дікового мозку прикрасять стіну.
І що? Тоді я стану ватажком. Який жах!
Жартую!
А от Дженніфер...
Він твій єдиний син.
Думаєш, він для мене важливіший за сотню злитків золота?
Зроблю собі іншого сина.
Який справді робитиме домашку по четвергах.
І не забуватиме брати в басейн окуляри для плавання.
І пам'ятатиме, як діяти, коли його беруть у заручники.
Крістофере, тривога!
Боже, який сором.
Відпустіть.
І я скучатиму, малий мрійнику.
Раджу більше часу проводити з сином.
Вибач, що зв'язали тата й погрожували тебе вбити.
Та нічого.
Розбійники чинять так, як мусять чинити.
Ось.
Десять за захопливість.
Приліт!
Загалом я не схильна говорити хороше про живих людей,
але ти сьогодні був адекватний.
Нічого милішого я від тебе не чув.
- Нікому не кажи. - Добре.
Чого сумний, Мусе? Ти ж добре повеселився.
Треба частіше приїжджати в Лондон.
Так. Повеселився.
Але на душі так, ніби я втратив маленького друга.
У мене теж.
Зате в нас є золото, і я точно знаю, що з ним робити.
Так!
Реткліф, сотня злитків на Доріс!
Повірте, вона просто скажена.
Давай, Доріс!
Це ж треба! Вайлд.
Ти не знайшов золота
і, як написано в книжечці, хотів зрадити Синдикат.
Мої слова неправильно передали.
Журналісти! Ось хто справжні злочинці.
Тому відтепер тобі заборонено
займатися будь-якою злочинною діяльністю в нашій країні.
Навіть дрібним шахрайством?
Навіть грабунком.
Як сумно.
Ну все, бувай.
Руки геть, тупаки.
Котися, Вайлд.
Тату.
Мабуть, пора зав'язувати з понаднормовими
й стати тобі кращим батьком.
До речі, це тобі.
Ходімо додому, Крістофере.
Планувати вбивство Діка Терпіна.
Жартую. Давай купимо морозива.
ДИКИЙ ДІК ПЕРЕМАГАЄ ВАЙЛДА В ЛОНДОНІ
А цьому Терпіну відправимо маленьке повідомлення.
О, кросворд!
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко